Увага Шановні автори! Зверніть увагу, що відтепер журнал "Наукові доповіді НУБіП України" знаходиться на новому сайті! Відвідайте нас за новою адресою https://scireports.com.ua/uk, щоб отримати доступ до найсвіжіших випусків, а також архівів видання Ідентифікатор медіа R40-02082. Рішення Національної Ради України з питань телебачення і радіомовлення від 23.11.2023 р. № 1471, протокол № 28. Фахова реєстрація у МОН України: Наказ № 409 від 17.03.2020, Категорія "Б", Наказ № 886 від 02.07.2020, Категорія "Б" Галузь наук: Біологічні, Сільськогосподарські, Ветеринарні, Технічні Спеціальність: 091 - біологія 101 - екологія 131 - прикладна механіка 133 - галузеве машинобудування 201 - агрономія 204 - технологія виробництва і переробки продукції тваринництва 205 - лісове господарство 206 - садово-паркове господарство 211 - ветеринарна медицина Тематика: генетика, біологія, біотехнологія; природничі науки; агрономія; землеробство, рослинництво, ґрунтознавство, агрохімія, селекція, плодоовочівництво, післязбиральна доробка, зберігання та переробка продукції рослинництва технологія виробництва та переробки продукції тваринництва; ветеринарна медицина; якість і безпека сільськогосподарської продукції; переробка та зберігання продукції; лісівництво і декоративне садівництво; механізація, електрифікація та автоматизація АПК Рік заснування: 2005 Засновник: Національний університет біоресурсів і природокористування України Періодичність: 6 разів на рік Мова видання: Українська, англійська Адреса редакції: 03041, Київ, вул. Героїв Оборони, 15 Телефон: (044)527-87-20 Індексується в наступних міжнародних наукометричних базах даних: Ulrichsweb Erihplus Google Scholar BASE MIAR <a href="http://agris.fao.org/agris-search/biblio.do?agrovocString=&agrovocToAdd=&agrovocToRemove=&advQuery=%D0%9D%D0%B0%D1%83%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%96+%D0%B4%D0%BE%D0%BF%D0%BE%D0%B2%D1%96%D0%B4%D1%96+%D0%9D%D0%A3%D0%91%D1%96%D0%9F+%D0%A3%D0%BA%D1%80%D0%B0%D1%97%D0%BD%D0%B8&centerString=&centerToRemove=&onlyFullText=false&filterString=%2BcitationTitle%3A%28%D0%9D%D0%B0%D1%83%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%96%29+%2BcitationTitle%3A%28%D0%B4%D0%BE%D0%BF%D0%BE%D0%B2%D1%96%D0%B4%D1%96%29%0D%0A%2BcitationTitle%3A%28%D0%9D%D0%A3%D0%91%D1%96%D0%9F%29+%2BcitationTitle%3A%28%D0%A3%D0%BA%D1%80%D0%B0%D1%97%D0%BD%D0%B8%29&filterToRemove=&typeString=&typeToRemove=&filterQuery=&method%3Aexecute=&operator=Optional&field=0&center=0&lang=0&typeToAdd=0&fromDate=0&toDate=0&enableField=Disable">AGRIS ResearchBib
National University of Life and Environmental Sciences of Ukraine
Стосунки між правовласниками і користувачами регулюються на умовах ліцензії Creative Commons Із Зазначенням Авторства – Некомерційна – Поширення На Тих Самих Умовах 4.0 Міжнародна (CC BY-NC-SA 4.0):https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0/deed.uk Автори, які публікуються у цьому журналі, погоджуються з наступними умовами: Автори залишають за собою право на авторство своєї роботи та передають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons Attribution License, котра дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та першу публікацію роботи у цьому журналі. Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо неексклюзивного розповсюдження роботи у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному сховищі установи або публікувати у складі монографії), за умови збереження посилання на першу публікацію роботи у цьому журналі. Політика журналу дозволяє і заохочує розміщення авторами в мережі Інтернет (наприклад, у сховищах установ або на особистих веб-сайтах) рукопису роботи, як до подання цього рукопису до редакції, так і під час його редакційного опрацювання, оскільки це сприяє виникненню продуктивної наукової дискусії та позитивно позначається на оперативності та динаміці цитування опублікованої роботи (див.The Effect of Open Access).
Особливості згинання криволінійних абсолютно пружних стержнів
В будівельній механіці при розрахунку прогинів балок застосовується лінійна теорія згину. Вона дає наближений результат, однак цілком прийнятний для практики, оскільки прогини балок мізерні в порівнянні із їх довжиною. При значних прогинах стержнів, коли кривина пружної осі є значною, застосовується нелінійна теорія. В основі неї лежить положення опору матеріалів, згідно якого кривина пружної осі прямо пропорціональна прикладеному моменту і обернено пропорціональна жорсткості стержня. Такі види пружного згинання присутні у сільськогосподарській ґрунтообробний техніці. Завдяки пружності стержнів, які можуть бути робочими органами або ж з’єднувати робочі органи із рамою машини, гасяться пульсуючі навантаження. Стержні у вільному стані можуть мати початкову кривину пружної осі, яка може бути сталою або змінною. Стержень одним кінцем жорстко кріпиться до рами машини, а другий перебуває під дією прикладеної сили. Якщо кривина стала, тобто пружною віссю стержня є дуга кола, то деформація буде однаковою незалежно від того, який кінець стержня кріпиться до рами. Для стержнів із змінною кривиною пружної осі це має значення. В статті розглянуто такі випадки, здійснено відповідні розрахунки на основі яких знайдено форму пружної осі стержня після його згинання. Криволінійні стержні змінної кривини мають різне її значення на кінцях. В зв’язку із цим форма пружної осі під дією слідкуючої сили защемленого стержня буде залежати від того, яким кінцем він защемлений. Момент, під дією кого деформується пружна вісь стержня, залежить від плеча, тобто від довжини дуги пружної осі. Довжина дуги кривої може збільшуватися тільки в одному напряму від точки відліку. Якщо стержень защемити протилежним кінцем, то потрібно змінити напрям, в якому зростає плече, тобто довжина дуги. Для цього запропоновано спосіб вирішення даного питання, який дозволяє брати будь-яку ділянку криволінійного стержня і досліджувати його на згинання слідкуючою силою при защемленні одного або протилежного кінця.
Авторське право (c) 2024 Наукові доповіді НУБіП України
Особливості формування висоти сортів сої різних груп стиглості
У статті наведено результати аналізу формування висоти рослин сої їх маса, прикріплення нижніх бобів на рослині у різних груп стиглості сої. Дослідження проводили в 2022–2024 рр. в ТОВ «НАТАША АГРО» Чернігівської області. Сорти сої, ранньостиглі – Діадема Поділля, Тенор, Саталія; середньоранньостиглі – Чураївна, Сакуза, Ментор; середньостиглі – Палладор, Прескот, Азимут. Контролем слугував сорт сої Чураївна. Грунт дослідної ділянки – лучно-чорноземний пилувато-суглинковий. Площа посівної ділянки – 78 м2, облікової – 25 м2, повторність триразова. Попередник – кукурудза. Спосіб сівби – широкорядний на 35 см. Норма висіву сої 550 тис./га схожих насінин. Встановлено, що на формування висоти рослин сої впливають сортові особливості. Максимальної висоти рослини сої досягають у фазу наливу бобів, водночас найвисокорослими вони були у середньостиглого сорту Палладор – 92,2 см, Прескот – 89,0 см та середньораннього – Сакуза – 90,4 см. Найнижча висота рослин сої зафіксована у ранньостиглих сортів сої Тенор – 77,1 см і Діадема Поділля – 73,6 см. У сортів Палладор, Прескот, Азимут середньостиглої групи, висота кріплення нижнього бобу становила від 15 до 16 см. Для цих сортів це є позитивним показником, що дозволить зменшити втрати при збиранні комбайном. Сорти Тенор, Саталія мали низьке кріплення бобу 11–11,8 см, як у сприятливі, так і несприятливі роки досліджень. Висота рослин різних сортів сої у фазі 2-го трійчастого листа біла майже однаковою. Відмінності в показниках спостерігаються у фазі початку бутонізації, найбільший приріст – у період цвітіння – налив бобів. Виділялись сорти Сакуза – 86,6 см, Палладор – 96,1 см, Прескот – 81,4 см.
Зміна запасів доступної ґрунтової вологи в агроценозах пшениці озимої в короткоротаційних сівозмінах
У статті наведено результати змін доступної ґрунтової вологи в посівах пшениці озимої в чотирьох короткоротаційних сівозмінах. Дослідження проведено упродовж 2012 – 2021 рр. на дослідному полі Білоцерківського національного аграрного університету Київської області. Грунт дослідного поля – чорнозем типовий малогумусний середньо суглинковий вміст гумусу в шарі грунту 0–30 см 3,7-3,9 %. Досліджували чотири короткоротаційні сівозміни плодозмінна (насичення соняшником 10 %); зернопросапна (насичення соняшником 20 %); зернопросапна спеціалізована (насичення соняшником 30 %); просапна (насичення соняшником 40 %). Встановлено, що запаси доступної вологи на період сівби пшениці озимої найвищими спостерігалися в зернопросапній спеціалізованій сівозміні, де пшеницю висівали після гречки з у шарі 0–150 см становили – 257,2 мм, у шарі 0–50 см – 78,5 мм. У плодозмінній сівозміні у шарі 0–150 см вони становили – 204,3 мм, у шарі 0–50 см і 50–100 см 59,4 та 52,4 мм, що менше від зернопросапної сівозміни на 19,1 і 15,0 мм. За плодозмінної сівозміни запаси доступної вологи на період збирання становили 1372 м3/га, зернопросапної – 1154 м3/га, зернопросапної спеціалізованої і просапної – 1327 і 928 м3/га, що і вплинуло на загальні витрати вологи. Найбільші витрати доступної вологи спостерігалися за просапної сівозміни – 4029 м3/га, тоді як за плодозмінної запаси доступної вологи становили 4032 м3/га. Коефіцієнт водоспоживання вологи найбільшим виявився у зернопросапній спеціалізованій і просапній – 97,8 і 90,7 м3/т відповідно, тоді як за плодозмінної – 70,7, зернопросапної – 85,2 м3, що було менше від просапної на 5,5 і 20 м3/т.
Біологічна активність ґрунту агроценозу сої залежно від систем удобрення та його обробітку
Метою досліджень було виявлення впливу мінеральних і органо-мінеральних систем удобрення за основного обробітку на зміни біологічної активності орного шару чорнозему типового в агроценозі сої п’ятипільної зернопросапної сівозміни Лісостепу України. Дослідження проводили упродовж 2016 – 2020 рр. на чорноземі типовому глибокому малогумусному дослідного поля Білоцерківського НАУ. Досліджували три системи обробітку ґрунту: диференційований, полицево-безполицевий та мілкий безполицевий і три системи удобрення: без застосування добрив, органо-мінеральна і мінеральна. Встановлено, що найвища біологічна активність чорнозему типового у посівах сої у травні зафіксована за полицево-безполицевого обробітку. Найвиразнішу диференціація орного шару спостерігали за мілкого безполицевого обробітку ґрунту. Різниця в показниках втрати маси лляного полотна у верхній і нижній частинах одного шару чорнозему типового становила 2,7 % за диференційованого, 7,7 % – полицево-безполицевого і 8,5 % – мілкого обробітку грунту. Виділення з ґрунту діоксиду вуглецю в агроценозі сої у травні значно вище за полицево-безполицевого на 5,8 %, мілкого безполицевого обробітку ґрунту – на 2,7 % порівняно з диференційованим обробітком. За мінеральної системи удобрення виділення CO2 ґрунтом зросло на 16,7–18,8 % порівняно з варіантом без застосування добрив.
Лісівничо-таксаційна характеристика рекреаційно-оздоровчих соснових лісів Лівобережного Степу
Дослідження лісівничо-таксаційних показників соснових насаджень у рекреаційно-оздоровчих лісах Лівобережного Степу проведено за матеріалами лісовпорядкування. Проаналізовано розподіл соснових насаджень у рекреаційно-оздоровчих лісах регіону за місцем розташування, походженням, типами лісу, групами й класами віку, класами бонітету та відносними повнотами. Для соснових насаджень у межах лісових ділянок зелених зон навколо населених пунктів (лісогосподарська частина лісів зелених зон) розраховано показники використання лісорослинного потенціалу модальними сосняками порівняно з еталонними деревостанами. Встановлено, що соснові насадження в рекреаційно-оздоровчих лісах регіону ростуть на площі понад 83 тис. га. За площею суттєво переважають соснові насадження штучного походження, частка яких становить 93,6 % від загальної площі, решту площі (6,4 %) – займають сосняки природного походження. Виявлено переважання соснових насаджень у межах зелених зон навколо населених пунктів. Їхня частка становить 76,1 % від загальної площі, в тому числі лісогосподарської зони – 59,7 %, лісопаркової – 16,4 %. Найбільша площа досліджуваних соснових насаджень (37 % від загальної площі) зосереджена в умовах свіжого дубово-соснового субору. Суттєво за площею та запасом переважають середньовікові насадження, частка яких становить 59,3 % від загальної площі та 70,5 % від загального їх запасу. Відмічено суттєве переважання за площею сосняків, що ростуть за І (39,2 %) і II (31,1 %) класами бонітету та характеризуються відносною повнотою 0,7–0,8 (73,5 %). Показник використання лісорослинного потенціалу модальними сосняками у межах лісових ділянок зелених зон навколо населених пунктів (лісогосподарська частина) порівняно з еталонними деревостанами є відносно невисоким і становить 63 %.
Економічне та енергетичне оцінювання елементів технології вирощування коріандру
У сучасних ринкових умовах України основою технологій вирощування сільськогосподарських культур є їхня економічна ефективність. Метою досліджень було вивчення економічної та енергетичної ефективності вирощування рослин коріандру за дії системи удобрення і норм висіву насіння. Використовували такі методи досліджень: польовий, лабораторний і статистичний. Встановлено, що внесення добрив в нормі N90P40K80 на фоні норми висіву 2,5 млн шт./га є найбільш рентабельними заходами для досліджуваних сортів – 250 %, умовно-чистий прибуток становив 22218,0 грн/га. За умов збільшення норми удобрення до N135P60K120 умовно-чистий прибуток знижується до 20215,0 грн./га. Собівартість 1 т насіння при цьому підвищується. За умови підвищення норми висіву насіння − економічні показники теж мають тенденцію до зниження. Найвищий вихід енергії (35532 МДж/га) зафіксовано за застосування мінеральних добрив N90P40K80 та норми висіву 2,5 млн шт./га, а на варіанті удобрення N45P20K40 з нормою висіву 1,5 млн шт./га – 1,8 рази менше. Найвищі витрати енергії спостерігалася за застосування мінеральних добрив у нормі N135P60K120 за застосування норми висіву насіння коріандру 3,0 і 2,5 млн шт./га. відповідно 21601 і 21529 МДж/га. Вирощування коріандру є досить енергоефективним, коефіцієнт енергетичної ефективності варіював залежно від досліджуваних факторів у межах 1,61−2,54.
Авторське право (c) 2021 Наукові доповіді НУБіП України
Продуктивність коріандру залежно від агротехнологічних заходів
Інтегральним показником ефективності будь-якого агротехнічного заходу є урожайність сільськогосподарських культур. Метою досліджень було визначення впливу норм висіву насіння і удобрення на особливості росту і розвитку рослин та формування продуктивності агроценозів коріандру. Для визначення достовірності та точності експериментальної інформації використовували методи досліджень: польовий, лабораторний і статистичний. Встановлено, що застосування удобрення в нормі N90P40K80 та норми висіву насіння 2,5 млн шт./га рослини коріандру формували найбільшу кількість зонтиків – 31,7 шт./рослину. Найменшу кількість зонтиків виявлено за норми висіву 1,5 млн шт./га з удобренням N45P20K40 (контроль). Кількість плодів на рослину варіювала у межах 215,2–339,5 шт./рослину. Найбільша кількість плодів формується за внесення N135P60K120 з нормою висіву 2,5 млн шт./га, яка становила 339,5 шт./рослину. За внесення мінеральних добрив N45P20K40 (контроль) з нормою висіву 1,5 млн шт./га формувалась найменша кількість плодів – 215,2 шт./рослину. Маса насіння з рослини набувала максимальних значень за удобрення в нормі N135P60K120 та норми висіву насіння 2,5 млн шт./га – 1,68−2,13 г/рослини. Мінімальні значення відмічались за норми внесення N45P20K40 (контроль) та норми висіву насіння 3 млн шт./га − 1,68–1,50 г. Найвищу врожайність коріандру посівного одержано на фоні внесення N90P40K80 за норми висіву 2,5 млн шт./га – 2,16 т/га. За внесення добрив у нормі N45P20K40 врожайність в розрізі норм висіву насіння знижується і коливається в межах 1,16–1,84 т/га.
Ефективність удобрення і норм висіву насіння на висоту рослин та площу листкової поверхні коріандру
Метою досліджень було виявити ефективність застосування різних норм висіву насіння і удобрення на висоту рослин та площу листкової поверхні сортів коріандру Оксаніт, Нектар і Карібе. Для визначення достовірності та точності експериментальної інформації використовували методи досліджень: польовий, лабораторний і статистичний. Дослідження проводили упродовж 2013–2015 рр. на чорноземі типовому малогумусному дослідного поля відокремленого підрозділу НУБіП України «Агрономічна дослідна станція». Досліджували три сорта коріандра Оксаніт, Нектар і Карібе, чотири норми висіву насіння 1,5, 2,0, 2,5 і 3,0 млн шт./га та три системи удобрення N45P20K40, N90P40K80,N135P60K120. Встановлено, що висота рослин коріандру змінювалася залежно від досліджуваних факторів в межах 76,2−99,6 см. За умов збільшення норми удобрення висота рослин мала закономірну тенденцію до збільшення. Застосування добрив у нормі N135P60K120 кг/га сприяло зростанню висоти рослин коріандру. Значний вплив на розміри листкової поверхні у досліджуваних сортів має норма висіву та норми внесення мінеральних добрив. У всіх сортів найбільші розміри листкової поверхні забезпечувала норма висіву 3,0 млн шт. га за внесення N135P60K120. За внесення добрив в нормі N90P40K80 площа листкової поверхні була нижчою порівняно з варіантами досліду з внесенням N135P60K120. Оптимальною нормою добрив для сортів коріандру посівного на чорноземних малогумусних Правобережного Лісостепу України є N135P60K120.
Вміст ефірної олії в насінні коріандру залежно від елементів технології вирощування
Важливою особливістю ефіроолійних культур є нерівномірний розподіл фармакологічно активних речовин та локалізація їх в різних органах і тканинах рослинного організму. Метою досліджень було виявити вплив норм висіву насіння і системи мінерального удобрення на вміст ефірної олії та її збір у насінні коріандру. Для визначення достовірності та точності експериментальної інформації використовували методи досліджень: польовий, лабораторний і статистичний. Встановлено, що в Лісостепу на чорноземах типових малогумусних вміст ефірної олії в насінні коріандру суттєво змінюється під впливом досліджуваних норм мінеральних добрив. Збільшення норми добрив її вміст збільшувався в середньому по сортах та нормах висіву на 4,6–7,7 %. Найбільший вміст ефірної олії у плодах коріандру виявлено у сортів Нектар та Оксаніт за внесення найбільшої в досліді норми добрив N135P60K120 – 2,20–2,29 % та 2,14–2,26 % залежно від норм висіву насіння. Сорт Карібе за даних умов формував вміст ефірної олії на рівні 1,96–2,10 %. Застосування добрив в нормах N90P40K80 та N135P60K120 забезпечує високий збір ефірної олії – 22,1−26,7 кг/га із вмістом ефірної олії в насінні на рівні 1,89−2,29 %, що перевищує контроль відповідно на 1,3−5,3 кг/га та 0,07−0,15 %. Подальші дослідження слід зосередити на вивченні різних норм висіву та рівня мінерального живлення на фотосинтетичній діяльності коріандру посівного.
Польова схожість насіння та виживання рослин коріандру залежно від удобрення і норми висіву
Основним показником якості насіннєвого матеріалу є лабораторна схожість насіння, яка впливає на польову, від якої, в свою чергу, залежить формування оптимальної густоти стояння рослин, що визначає кінцевий результат – урожайність. Тому, актуальним є дослідження польової схожості насіння і виживання рослин коріандру. Для визначення ефективності досліджених варіантів, точності та достовірності експериментальної інформації провідними методами цього дослідження стали: польовий, лабораторний та статистичний. Метою досліджень було виявлення впливу норми висіву насіння, удобрення та особливостей морфобіотипу сортів на польову схожість насіння та виживання рослин коріандру у центральному Лісостепу України. Дослідження проводили упродовж 2013–2016 рр. на чорноземі типовому малогумусному дослідного поля відокремленого підрозділу НУБіП України «Агрономічна дослідна станція». Досліджували три сорта коріандра Оксаніт, Нектар і Карібе, чотири норми висіву насіння 1,5, 2,0, 2,5 і 3,0 млн шт./га та три системи удобрення N45P20K40, N90P40K80,N135P60K120. Встановлено, що підвищення норми добрив обумовлює тенденцію до зниження польової схожості насіння. За внесення максимальної норми добрив N135P60K120 польова схожість насіння знижувалась порівняно з контрольним варіантом N45P20K40 на 1,5–3,3 % залежно від сорту. За збільшення норми висіву насіння з 1,5 до 3,0 млн шт./га польова схожість насіння коріандру посівного частково знижувалася на 0,5–2,8 %. Із зростанням норми висіву від 1,5 млн шт./га до 3,0 млн шт./га виживання рослин коріандру знижувалося у сорту Оксаніт від 1,4 до 5,6 %, Нектар – від 4,6 до 6,0 %, Карібе – 1,2 – 11 %. За внесення добрив у нормі N135P60K120сприяло зростанню виживанню рослин коріандру на 3,3–10,5 %.
Вплив пори року на реалізацію відтворювальної здатності кролематок породи полтавське срібло
За результатами дослідження показників відтворювальної здатності кролематок породи полтавське срібло (n=50 гол.) в умовах кролеферми Черкаської дослідної станції біоресурсів НААН встановлено особливості реалізації потенціалу відтворювальної здатності кролів залежно від сезону розмноження. Отримані дані дають змогу стверджувати, що не дивлячись на утримання кролів в приміщенні з регульованим мікрокліматом, ступінь реалізації показнику відтворювальної здатності кролематок породи сріблястий у значній мірі залежить від сезону розмноження. За результатами дослідження встановлено що при порівнянні середніх значень показнику багатоплідності зареєстровано вірогідне переважання кількісних параметрів досліджуваних гнізд у кролематок у весняний та осінній періоди – 7,1 голів, а найнижчим – взимку (5,9 гол.) (p<0,001). Середнє значення показнику в літній період склав – 6,9 голів. Результати дослідження показнику маси гнізда в різні періоди постнатального розвитку молодняку засвідчили наявність різниці середніх значень залежно від сезону року. Встановлено, що мінімальним цей показник маси гнізда зареєстровано взимку (350,4 г), а максимальним – восени (434,9 г), весною та влітку – відповідно 432,4 г та 422,1 г, різниця при порівнянні до мінімального значення виявилася істотною (p<0,001). Аналогічна тенденція спостерігалася впродовж усього періоду дослідження. Перевагу за показниками зміни живої маси гнізда мав молодняк отриманий від весняних та осінніх окролів. Результати дослідження частки збереженості молодняку за період від народження до відлучення засвідчили, що цей показник у залежності від сезону року мав незначну мінливість і становив для досліджуваних самок: взимку – 94,9 %, весною – 93,0 %, влітку – 92,9 % та восени – 94,4 %, що варто враховувати при плануванні роботи з відтворення поголів’я.
Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва
Динаміка формування урожайності зеленої маси та сухої речовини еспарцету посівного залежно від впливу елементів технології
Багаторічним бобовим травам належить провідна роль у вирішенні проблеми кормового білка. Крім того, завдяки біологічній фіксації атмосферного азоту вони в сучасних умовах є основою біологічного землеробства. Серед ряду багаторічних трав на належну увагу заслуговує еспарцет посівний, який характеризується сталою врожайністю зеленої маси, значно меншою вибагливістю до родючості ґрунтів, а також гарним медоносом та лікарською рослиною. Стаття присвячена обговорення результатів впливу формування урожайності зеленої маси та сухої речовини еспарцету посівного залежно від впливу елементів технології. Найвища урожайність зеленої маси та сухої речовини за 2 укоси сформувалась перед скошуванням у фазу бутонізація-початок цвітіння за норми висіву 6 млн шт./га, ширини міжрядь 30 см та удобрення N30P60K90, що становила відповідно зеленої маси 43,4 т/га і сухої речовини 11,0 т/га. Нами встановлено, що вплив досліджуваних факторів був не однаковим. Найвищі показники врожайності встановлено за норми висіву 6 млн шт./га, збільшення до 7 млн шт./га або зменшення до 5 млн шт. га сприяли зниженню урожайності. Найменші показники врожайності відмічені на контролях за норми висіву 5 млн шт./га – 37,1 т/га і суха речовини 8,1т/га. Найвищі за норми висіву 6 млн шт./га – 38,4 т/га і суха речовина 8,7 т/га. Збільшення норми висіву до 7 млн шт./га не підвищувало врожайність, а призводило до її деякого зниження – 37, 8 т/га і суха речовина 8,6 т/га. Не менш важливим виявився фактор удобрення. При додаванні азоту до фосфорно-калійних добрив N30 P60 K90 нами зафіксована найвища врожайність 43,4 т/га і сухої маси 11,0 т/га. При збільшення азоту до N45 P60 K90 врожайність зеленої маси залишалася на тому ж рівні проте вміст сухої речовини дещо зменшився – 10,8 т/га.
Продуктивність цибулі порей залежно від внесення мінеральних добрив і ґрунтового біопрепарату в умовах правобережного Лісостепу України
Забезпечення споживачів високоякісним овочами і збереження родючості ґрунту передбачає раціонального використання добрив. Вирощування овочевих рослин на краплинному зрошенні суттєво підвищує їх врожайність, але потребує додаткового дослідження для визначення найбільш ефективного підживлення. Сумісне мінеральне підживлення цибулі порей разом із ґрунтовими біопрепаратами поліпшує умови живлення рослин і склад ризосферної мікробіоти. Мета даного дослідження – виявити ефективні комбінації підживлення цибулі порей за вирощування на краплинному зрошенні. Варіантами двофакторного досліду були: фактор А – ґрунтовий біопрепарат Граундфікс і фактор В – мінеральні добрива DripFert – N20Р20К20, N40Р10К10, N20Р20К20 +N10Р10К40, N40Р10К10 +N10Р10К40,варіант контролю – без підживлень. Для обліку даних і аналізу результатів використано польовий, лабораторний і математично-статистичний методи досліджень. Після підживлення лише мінеральними добривами частка азотфіксувальних бактерій була 11–19%, а сумісно з Граундфіксом збільшувалася до рівня 37–39%. За динамікою формування листкової маси цибулі порей відмічено перевагу сумісного підживлення мінеральним добривом з Граундфіксом. В межах фактору В найбільша листкова поверхня була після підживлень N20Р20К20 + N10Р10К40 – 19,12 тис. м2/га. Частка впливу на товарну врожайність цибулі порей фактору А (Грандфікс) становить 32%, а фактору В (мінеральне добриво) – 60%, проте, недостовірний вплив їх взаємодії. Залежно від мінеральних добрив – нижча врожайність за використання N20Р20К20 і N40Р10К10. Максимальний рівень товарної врожайності був за сумісного підживлення Грандфікс + N20Р20К20 + N10Р10К40 – 35,3 /га. Використання мінерального добрива N10Р10К40 позитивно впливаєна вміст цукрів і аскорбінової кислоти. Отже, для оптимізації поживного режиму цибулі порей на краплинному зрошенні доцільне сумісне внесення ґрунтового біопрепарату Граундфікс і N20Р20К20+N10Р10К40. Інтенсивне підживлення є класичним заходом підвищення продуктивності овочевих рослин в умовах зрошення.
Комплексний огляд сучасного програмного забезпечення з управління впливу на навколишнє середовище
У сучасному світі ефективний екологічний контроль набуває нового значення через антропогенний вплив на екосистеми та їх компоненти. Системи екологічного контролю та управління (EMS) стають необхідністю для промисловості, допомагаючи зменшити антропогенний вплив на навколишнє середовище та оптимізувати використання природних ресурсів. Стаття розглядає різні типи EMS, їхні особливості, архітектуру та моделі обчислень. Основні функції систем включають моніторинг та збір даних, аналіз та обробку даних, управління відповідністю, управління інцидентами та відхиленнями, планування та встановлення цілей, а також комунікацію та звітність. EMS вирішують завдання, пов'язані з екологічним аудитом, звітністю та управлінням екологічними ризиками виробничих процесів. На ринку існують різні системи, кожна з яких пропонує унікальні рішення для різних індустрій. Приклади успішного використання систем включають компанії BASF та Valspar, які заощадили значні ресурси завдяки впровадженню EMS у виробництво. У висновках наголошується на важливості EMS для сталого розвитку та екологічної безпеки, а також на необхідності їх постійного оновлення та адаптації до нових викликів.
Дослідження бактерицидної дії меду проти Salmonella enterica
Сальмонельоз є зареєстрованим розладом шлунково-кишкового тракту в ЄС, спричиненим споживанням продуктів, заражених Salmonella enterica. Симптоми включають гастроентерит, спазми в животі, криваву діарею, лихоманку, міалгію, головний біль, нудоту та блювання. Актуальним напрямом досліджень є пошук шляхів та способів запобігання сальмонельозу, в тому числі, споживання оздоровчих продуктів. Мед натуральний володіє широкими бактерицидними властивостями. Метою досліджень було встановити бактерицидну дію монофлорних сортів меду проти Salmonella enterica. Матеріалами слугували 26 зразків монофлорних сортів меду: ріпакового, акацієвого, липового, соняшникового; та штами бактерій з міжнародної колекції типових культур Salmonella enterica serovar. Typhimurium CCM 3807. Ботанічне походження зразків меду встановили за допомогою мелісопалінологічного аналізу. Антибактеріальну дію вивчали тестуванням мінімальної бактерицидної концентрації меду використовуючи метод мікророзведень, застосовуючи інкубування мікропланшетів з живильними середовищем та нанесенням бактеріальної суспензії. Встановили ботанічне походження досліджуваних зразків меду: 11 Helianthus, 10 Robinia, 3 Brassica, 2 Tilia. З них, 12 зразків меду проявили бактерицидну дію: 6 Helianthus, 3 Robinia, 1 Brassica, 2 Tilia. Тільки 1 зразок соняшникового меду (№ 8) зумовлював загибель бактерій у низькій концентрації 0,118 г/мл. Він мав не високий рівень монофлорності – 68 % (Helianthus 68 %, Medicago 18 %, Trifolium 14 %). Інші зразки меду за розведення у низьких концентраціях не проявляли бактерицидної дії. У концентрації 0,375 г/мл бактерицидну дію проявили 4 досліджувані зразки, з них 2 соняшникових (№ 5, 13), липовий (№ 18) та ріпаковий (№ 14). У концентрації 0,750 г/мл бактерицидну дію проявили 7 досліджуваних зразків, з них 3 соняшникових (№20, 24, 25), 3 акацієвих (№ 4, 9, 15) та 1 липовий сорти (№19).
Порівняльний аналіз потенціалу врожайності гібридів пшениці озимої нового покоління оригінатора групи компанії saaten-union GmbH
У даній статті на основі польових досліджень наведено результати потенціалу врожайності гібридів пшениці Хюбері та Гімалая. Проведено порівняння гібридів за цінними господарськими ознаками. Дослідження з вивчення гібриду Хюбері проводили у 2014-2016 рр., а гібриду Гімалая – у 2020-2022 рр. Фенологічні спостереження за посівами пшениці озимої та стійкість проти основних збудників хвороб та шкідників проводили за загальноприйнятими методиками. У результаті проведених досліджень встановлено, що гібриди сформували вищі показники урожайності, у порівнянні зі стандартом, мали вищі показники якості зерна, а також стійкості до біотичних та абіотичних факторів. Гібрид пшениці Хюбері перевершує середні показники врожайності в усіх агрокліматичних зонах і відрізняється високою зимостійкістю, стійкістю до вилягання та обсипання зерна, а також іншими важливими характеристиками. Гібрид нового покоління Гімалая вирізняється не лише своєю найвищою урожайністю серед усіх тестованих гібридів, але й високою якістю зерна. Цей гібрид дозволяє отримати зерно вищого класу (A) з високим вмістом білка. Для гібрида Гімалая відмічено високу стійкість проти найбільш поширених збудників хвороб та стресових умов у всіх зонах вирощування. Проведені дослідження дозволяють визначити переваги та недоліки кожного гібриду, а також виявити можливості використання нових гібридів для підвищення продуктивності пшениці.
Аскорбінова кислота та фенольні речовини у плодово-ягідних некріплених виноматеріалах
У статті наведено результати досліджень вмісту аскорбінової кислоти і фенольних речовин у некріплених плодово-ягідних виноматеріалах, виготовлених з плодів яблуні, груші, ожини, чорної шовковиці, суниці, вишні, аґрусу, йошти, чорної смородини, вирощених в умовах Центрального Лісостепу України. Важливо пам’ятати про захист організму людини від несприятливого впливу навколишнього середовища. Різноманітна плодоягідна сировина характеризується високим вмістом біологічно активних речовин, зокрема аскорбінової кислоти (АК) і фенольних речовин (ФР), вміст яких у некріплених виноматеріалах і винах вивчено недостатньо. Аскорбінова кислота (АК) бере участь у окиснювально-відновних процесах як антиоксидант, підтримує нормальну функціональну роботу основних систем людського організму. Фенольні речовини (ФР) мають антиоксидантні властивості, біологічно активні речовини, що входять до їхнього складу, підвищують лікувально-профілактичні властивості вин. Некріплені плодово-ягідні виноматеріали, придатні для приготування сортових і купажних вин містять АК і ФР. Зокрема у яблучному виноматеріалі з об’ємною часткою етилового спирту природнього наброду 14,9% масова концентрація АК рівна 96 мг/дм3, ФР – 620 мг/дм3; грушевому з концентрованого соку відповідно 14,6, 102, 650; ожиновому – 14,9, 132, 1800; чорношовковичному – 14,1, 230, 1850; суничному – 14,1, 280, 1500; вишневому – 16,5, 204, 2100; аґрусовому – 14,9, 238, 1350; йоштовому – 14,2, 370, 1320; чорносмородиновому – 14,5, 306, 2150. Некріплені плодово-ягідні виноматеріали у 100 см3 містять від 13,7% до 52,8% добової потреби дорослої людини в аскорбіновій кислоті, за вмістом ФР не поступаються перед виноградними винами, а некріплені плодово-ягідні вина з них можуть розглядатися як продукти здатні захистити організм людини від несприятливої дії навколишнього середовища. Яблучні виноматеріали характеризуються оптичними характеристиками наближеними до столових білих виноградних вин, грушеві з концентрованого соку виходять за межі останніх. Некріплені виноматеріали з ожини, чорної шовковиці, вишні, аґрусу, йошти і чорної смородини відповідають характеристикам виноградних столових червоних вин. Некріплені виноматеріали з суниці за оптичними характеристиками слід відносити до рожевих вин.
Застосування прийому етіоляції експлантів винограду в культурі in vitro
Мікророзмноження винограду використовують для отримання вихідного та сертифікованого садивного матеріалу для закладання маточних насаджень. Зниження ефективності мікроклонального розмноження пов’язане з труднощами на етапах введення експлантів в культуру in vitro та укорінення. Прийом етіоляції є простим для застосування та дозволяє запобігти фенольному окисленню експлантів, позитивно впливає на збільшення довжини пагонів та кількості коренів. Метою досліджень було визначити ефективність застосування прийому етіоляції на етапах введення експлантів та укорінення мікрочубуків у культурі in vitro. Роботу виконували у лабораторії культури винограду in vitro відділу розсадництва, розмноження та біотехнології винограду ННЦ «ІВіВ ім. В. Є. Таїрова» за загальноприйнятою методикою на столових, технічних та підщепних сортах винограду. Прийом етіоляції застосовували на двох етапах: введення ініціальних експлантів винограду в культуру in vitro (протягом 7, 15 та 25-и діб) та укорінення мікрочубуків винограду (протягом 7 та 15- и діб). Визначали приживлюваність та проліферацію експлантів, основні біометричні показники росту та розвитку мікроклонів. Встановили, що на етапі введення ініціальних експлантів винограду в культуру in vitro застосування прийому етіоляції протягом 15 діб, а на етапі мікророзмноження – протягом 7 діб позитивно впливало на приживання, проліферацію пазушних бруньок та подальший розвиток експлантів та мікрочубуків. Висота стебла дослідних мікроклонів була більшою на 0,6-2,6 см, а кількість листків на 0,4-0,9 шт., ніж у контрольних рослин. Також етіоляція позитивно впливала на збільшення довжини та біомаси коренів у мікрочубуків. У подальшому планується проаналізувати зміни коефіцієнту розмноження in vitro різних сортів винограду під впливом етіоляції.
Параметрична оптимізація частотно-керованого пуску динамічної системи «візок-вантаж» механізму зміни вильоту баштового крана
У науковій статті вирішена науково-прикладна задача, яка дозволяє мінімізувати динамічні та енергетичні показники частотно-керованого приводу динамічної системи «візок-вантаж» механізму зміни вильоту баштового крана під час перехідного режиму пуску. Для вирішення цієї задачі було використано існуючу математичну модель зміни вильоту вантажу, яка доповнена математичною моделлю руху асинхронного електроприводу у часі. В якості параметрів налаштування частотно-керованого приводу використані: тривалість наростання частоти напруги живлення, початкова напруга живлення електродвигуна та тип характеристики наростання, до номінального значення, частоти напруги живлення. У якості критеріїв оптимізації використані максимальні значення крутного моменту у пружній муфті, зусилля у тяговому канаті та потужність у електроприводі. Використовуючи модифікований метод оптимізації RING-ROT-PSO, встановлено раціональні значення наведених параметрів та типу характеристики, при яких спостерігається мінімізація досліджуваних критеріїв. Виконано порівняльний аналіз розбіжностей при варіюванні різними типами характеристик, який засвідчив адекватність проведеної параметричної оптимізації. Виконано параметричну оптимізацію частотно-керованого електроприводу, яка дозволила мінімізувати величину небажаних динамічних (крутний момент у пружній муфті та зусилля у тяговому канаті приводу вантажного візка) та енергетичних (потужність у приводі) характеристик динамічної системи «візок-вантаж» механізму зміни вильоту баштового крана. Для проведення оптимізації використано модифікований метод ройових часточок (RING-ROT-PSO). Встановлено, що мінімальні значення динамічних критеріїв при використанні оптимальних характеристик (лінійної та 2S-подібної) у діапазоні 6.9…27.9 % є меншими ніж при використанні не оптимальних (U-подібної та S-подібної) характеристик. Мінімальне значення енергетичного критерію при використанні U-подібної характеристики на 30.4 % є меншим ніж при S –подібній. Тому для мінімізації величини небажаних динамічних показників при частотно-керованому пуску динамічної системи «візок-вантаж» механізму зміни вильоту бажано використовувати лінійну та 2S-подібну характеристики, а для мінімізації величини небажаного енергетичного показника U-подібну. При цьому необхідно також раціонально встановлювати параметри t1 та U0.
Емісії парникових газів з місць видалення побутових відходів та заходи щодо їх скорочення
Захоронення побутових відходів на полігонах та звалищах призводить до емісій парникових газів. Зазвичай вони розраховується на основі методики МГЕЗК, що враховує кількість та хімічний склад побутових відходів, а також кліматичні особливості регіону. Однак, на емісії парникових газів значно впливають технічні і експлуатаційні характеристики полігонів та звалищ. Їх дозволяє враховувати Українська модель газоутворення, яка адаптована до локальних умов. Метою даної роботи був розрахунок емісій парникових газів від визначених класів полігонів та звалищ з урахуванням їх специфічних характеристик на основі Української моделі газоутворення, а також розробка заходів щодо їх скорочення. Для цього виконана класифікація полігонів та звалищ за площею, що опосередковано характеризує їх місткість та місце розміщення. За результатами класифікації визначено, що з понад 7 тис. полігонів та звалищ України біля 320 класифіковані як великі. Вони займають понад третину від загальної площі полігонів та звалищ України та вміщують до 84% захоронених побутових відходів. Великі полігони та звалища є пріоритетними для досліджень емісій парникових газів. За результатами розрахунку емісії парникових газів встановлено, що їх загальний обсяг становить 5 833,5 тис. тСО2. Він на 32,9% менше за аналогічні оцінки згідно з методикою МГЕЗК, що пояснюється вищою точністю Української моделі газоутворення та її параметрів. Із загального обсягу емісій парникових до 40% потенційно може бути скорочено за рахунок продовження розвитку систем збирання біогазу, якими фактично було скорочено біля 10% в 2021 році. Даний потенціал може бути збільшений вполовину і скорочення емісій парникових газів потенційно може досягати до 60% від їх загальних емісій з полігонів та звалищ. Для цього, наряду з системами збирання біогазу, доцільно здійснювати рекультивацію полігонів та звалищ. Але рекультивація є технічно складним і вартісним заходом, а обґрунтування її застосування може бути предметом подальших досліджень.
Екологічна структура грибів класу Dothideomycetes у складі степових екосистем степової зони України
У статті розглянуто екологічні структуру видового складу грибів класу Dothideomycetes та особливості її формування в умовах степових екосистем степової зони України. Матеріалами роботи були оригінальні мікологічні збори, проведені в рамках мікологічного обстеження даної території протягом 2008-2020 рр., спорадичні збори 2021 та 2023 рр., а також матеріали гербарію Інституту ботаніки ім. М.Г. Холодного НАН України (KW). Гербарні збори та ідентифікацію зразків проводили згідно із загальноприйнятими методиками камеральної обробки ксилотрофних, герботрофних та копротрофних мікроміцетів. У результаті наших досліджень встановлено характерні особливості екологічної структури дослідженої мікобіоти, зокрема, домінування сатротрофів (103), герботрофних видів (74). Фітотрофні види мікроміцетів розвиваються на 120 видах судинних рослин, причому найбільша кількість грибів (65) відмічена на рослинах родини Asteraceae. Найсуттєвішими еколого-біологічними особливостями досліджуваної мікобіоти в умовах степових угруповань степової зони України є формування стійких консортивних зв’язків зі значною різноманітністю вищих рослин, зональна та сезонна зміна стацій як адаптаційний механізм для розселення досліджуваних видів грибів. Перспективою подальших досліджень є вивчення змін видової структури мікроміцетів за умов антропогенного впливу в степових екосистемах степової зони України.
Штучні нейромережі для прогнозування чисельності шкідників польових культур
Щороку перед господарствами постає проблема забезпечення необхідного розвитку та росту польових культур у зв’язку з високою ймовірністю ураження польових культур окремими видами шкідників. Шкідники можуть значно погіршити розвиток сільськогосподарських культур, якщо не контролювати їх популяцію. Це зменшить урожай. Для забезпечення певного рівня виробництва польових культур необхідно вжити комплекс заходів щодо зниження ризику втрат врожаю та оптимізації витрат на захист росту рослин. Ключовим елементом ефективного управління сільськогосподарськими угіддями є надійне прогнозування чисельності шкідників за допомогою штучних нейронних мереж та їх відповідної конфігурації. Такий підхід дозволить зменшити втрати врожаю та зберегти екосистему окремого регіону. Достовірне прогнозування чисельності шкідників гарантовано створює умови для мінімізації витрат на вирощування сільськогосподарських культур. Однак машинне навчання можна реалізувати лише за наявності відповідних результатів моніторингу чисельності шкідників та факторів, що впливають на зміни. Ці фактори включають сонячну активність, температуру та вологість. Такі дослідження були проведені та сформовані вибірки. Для прогнозування використовувалися нейронні мережі різної структури, такі як радіальна базисна функція та багатошаровий персептрон. Результати прогнозування свідчать про достатньо високу точність, що значно підвищить ефективність виробництва.
Покращення генетичного потенціалу культурної форми баклажана за рахунок гібридизації з лінією міжвидового походження
У результаті доместикації створювані сорти і гібриди F1 культурної форми баклажану (Solanum melongena L.) відзначаються низькою генетичною мінливістю та незадовільним адаптивним потенціалом за комплексом корисних для селекції кількісних ознак і тому потребують значного оновлення генетичної плазми за рахунок міжвидової гібридизації з іншими представниками роду Solanum. Мета – розширення генетичного різноманіття культурної форми баклажану (Solanum melongena L.) за рахунок гібридизації з лінією міжвидового походження, похідної від фертильного потомства гібриду F1(S. melongena / S. aethiopicum Gilo group). Методи. Загальнонаукові, вимірювальні, зважувально-вагові, варіаційної статистики (розрахунок середньо квадратичного відхилення (σ), коефіцієнту варіації (V)). Результати. У результаті гібридизації сортів і ліній культурної форми баклажану (Solanum melongena L.) з лінією міжвидового походження ВС2[F5(Павлотас-20 / с. Алмаз)] створено гібридне покоління F2 та інцухт-покоління I1, похідне від гібридів F1, які за рівнями прояву цінних для селекції кількісних ознак мали стійку тенденцію до перевищення над сортом-стандартом Алмаз. Високою продуктивністю відзначився гібрид F2(BiboF8 / ВС2[F5(Павлотас-20 / с. Алмаз)]) (Xmed = 1101,8 г/росл.). Високим рівнем прояву ознак “кількість плодів на одній рослині” (Xmed = 5,56 шт.) і “середня маса плоду” (Xmed = 263,1 г) відзначився гібрид F2(ВС2[F5(Павлотас-20 / с. Алмаз)] / BiboF8). Порівняно із сортом-стандартом, цей же гібрид F2 виявив ознаки ранньої стиглості (на 2 доби) за тривалістю періоду від появи масових сходів до технічної стиглості плодів. У дослідженої вибірки різних потомств баклажана виділилися такі, у яких вже на другий рік доборів коефіцієнт варіації (V) не перевищував межу 33,33 %, що, згідно теорії статистичного аналізу, є критерієм генетичної стабілізації відповідної кількісної ознаки на рівні сортової популяції рослин. Згідно даного критерію, за ознакою “кількість плодів на одній рослині” виділилися зразки F1(с. Айсберг / ВС2[F5(Павлотас-20 / с. Алмаз)])I1 та F1(ВС2[F5(Павлотас-20 / с. Алмаз)] / BiboF8)I1, за ознакою “середня маса плоду” – F2(Long Violet / ВС2[F5(Павлотас-20 / с. Алмаз)]), за ознакою “продуктивність однієї рослини” – F1(ВС2[F5(Павлотас-20 / с. Алмаз)] / BiboF8)I1. Перспективи. Одержані на міжвидовій основі цінні генетичні джерела будуть залучені у селекційний процес створення високоадаптивних сортів і гібридів F1 баклажана, придатних до органічних технологій вирощування за рахунок високої абіотичної стійкості та наявності генів резистентності до грибкових захворювань (Fusarium oxysporum f.sp. melongenae, Ralstonia solanacearum).
вид баклажана Solanum aethiopicum Gilo group
Успадкування F1 Triticum aestivum L. стійкості проти Fusarium graminearum Schwabe
У статті наведено результати дослідження успадкування стійкості F1 гібридами пшениці м’якої озимої проти збудника Fusarium graminearum Schwabe на основі аналізу 22 гібридних комбінацій, одержаних від схрещування п’яти сортів пшениці м’якої озимої та п’яти джерел стійкості щодо даного захворювання. При залученні до схрещування різних за ступенем стійкості проти фузаріозу колоса материнських та батьківських форм пшениці м’якої озимої відмічали всі типи домінування ознаки стійкості проти патогена. За період 2021–2023 рр. високий ступінь домінування встановили у 13,6 % гібридних комбінацій: МІП Вишиванка / (BILINMEVEN-49 / Наталка) (2,1 (гетерозис), 1,2 (гетерозис), 2,7 (гетерозис) відповідно), (Донской простор / Славна) / МІП Вишиванка (0,9 (часткове позитивне домінування), 2,1 (гетерозис), 1,6 (гетерозис) відповідно), [(Міkоn / ALMA) / Легенда Миронівська] / Подолянка (1,3 (гетерозис), 0,4 (проміжне успадкування) 2,2 (гетерозис) відповідно) з залученням у схрещування сортів пшениці м’якої озимої Подолянка та МІП Вишиванка та донорів стійкості проти збудника фузаріозу (BILINMEVEN-49 / Наталка), (Донской простор / Славна), [(Міkоn / ALMA) / Легенда Миронівська]. Зважаючи на показники наддомінування (гетерозису) за три роки дослідження, сорт МІП Вишиванка варто використовувати як материнську форму, так і як запилювач, а сорт Подолянка – як запилювач. Для ефективної селекційної роботи над створенням стійких генотипів проти Fusarium graminearum найбільшу цінність репрезентували гібридні комбінації з наддомінуванням (гетерозис). Наявність селекційного матеріалу та інфекційного фону патогена дає можливість підвищити ефективність селекційного процесу у створенні стійких сортів пшениці озимої.
Продуктивність молодняку індиків за різних співвідношень лізину і метіоніну у комбікормах
У статті досліджено вплив використання повнораціонних комбікормів з різним співвідношенням лізину та метіоніну на продуктивність молодняку індиків. Експериментальні дослідження виконано на молодняку індиків м’ясного напряму продуктивності кросу BIG 6. За методом груп-аналогів у добовому віці було сформовано п’ять піддослідних груп птиці. Дослід тривав 126 діб та поділявся на два періоди: зрівняльний (7 діб) та основний (119 діб). У зрівняльний період піддослідний молодняк споживав комбікорми контрольної групи. В основний період досліду частка метіоніну відносно лізину у комбікорм за періодами вирощування зменшувалась або збільшувалась на 5 або 10 %. Встановлено, що різне співвідношення лізину і метіоніну у комбікормах для молодняку індиків позначається на його продуктивності по-різному. Зокрема, на час закінчення досліду у 126-добовому віці найвищої живої маси досягли індики, які споживали комбікорм із збільшенням частки метіоніну відносно лізину на 5 і 10 % - вони переважали аналогів контрольної групи відповідно на 5,9 (р<0,05) і 3,6 %. Птиця, яка отримувала комбікорм із зменшеною часткою метіоніну відносно лізину на 10 і 5 % за згаданим показником поступалася перед контрольними ровесниками відповідно на *Науковий керівник – професор Отченашко В.В. 4,4 (р<0,05) і 2,2 %. Опис росту молодняку індиків за допомогою математичних методів підтвердив S-подібну висхідну форму кривої росту з високими коефіцієнтами детермінації для кожної піддослідної групи. Доведено, що майже в усі періоди досліду молодняк індиків, який споживав комбікорм з вищим рівнем метіоніну відносно лізину переважав за середньодобовими приростами живої маси аналогів, яким згодовували комбікорм із меншою часткою метіоніну відносно лізину. Загалом, вищими середньодобовими приростами живої маси характеризувався молодняк, який споживав комбікорм із збільшенням частки метіоніну відносно лізину на 5 і 10 % - він переважав контрольних аналогів за згаданим показником у середньому відповідно на 4,6 та 2,2 %. Піддослідна птиця, яка отримувала комбікорм із зменшеною часткою метіоніну відносно лізину на 10 і 5 % поступалися за таким показником перед ровесниками 1-ї групи відповідно на 4,3 і 2,1 %. Встановлено, що залежність між співвідношеннями лізину й метіоніну у комбікормі для молодняку індиків та його середньодобовими приростами живої маси описується поліноміальною лінією з коефіцієнтом достовірної апроксимації R2=1. Одночасно кореляційний аналіз показав, що між цими явищами існує прямий середній зв'язок (rs=0,64, р˂0,05).
Аналітичність алгоритму контролю параметрів технічного стану бортової системи зернозбиральних комбайнів на основі обробки швидкозмінних величин
У статті розглядається завдання організації обробки швидкозмінних параметрів та контролю технічного стану бортових систем зернозбиральних комбайнів, яка є особливо актуальною в умовах обмежень, що накладаються її виконанням у режимі реального часу, тобто під час збирання зернових культур зернозбиральними комбайнами. Новизна методики полягає в обґрунтуванні порядку вибору оцінюваних характеристик бортових систем з урахуванням задоволення вимог щодо повноти прийнятого рішення в умовах тимчасових обмежень. Наведено приклад практичного розрахунку застосування методики та зроблено висновки про доцільність її застосування під час аналізу технічного стану бортових інформаційно-керованих систем зернозбиральних комбайнів. Алгоритмічна складність залежить від числа відліків, що потрапили у віконну функцію, ширини (тривалості) віконної функції до кроку віконної функції. Швидкозмінны параметри, для Вейвлет-перетворення та перетворення Фур’є. Число відліків залежить від ширини віконної функції та від інформації зчитування з бортової інформаційно-керованої системи зернозбирального комбайна. Таким чином, обрано алгоритм обробки однієї характеристики. Далі, вибираючи тим самим способом алгоритми обробки для характеристик швидкозмінних параметрів, що залишилися, отримуємо набір з десяти характеристик швидкозмінних параметрів, які обробляються найкращими за показником оперативності алгоритмами з урахуванням вимог за показником точності. Формується безліч альтернатив вирішення поставленого завдання. Альтернатива є однією з характеристик швидкозмінних параметрів, яку можна обробити одним із методів із застосуванням однієї з віконних функцій. Кожна віконна функція, у свою чергу, характеризується своїми характеристиками, такими як ширина, крок та тип вікна, що значно збільшує безліч альтернатив. Таким чином, сформований набір вихідних даних дозволяє врахувати всі необхідні способи обробки швидкозмінних параметрів у реальному часі для вибору найкращого рішення поставленої задачі. Формування скороченого за показником точності набору альтернатив. На цьому кроці розраховується показник точності для кожної альтернативи, після чого з безлічі альтернатив вибираємо ті з них, показник точності яких вище або дорівнює заданому. Таким чином, скорочується набір вихідних даних за показником точності.
Фітосанітарний стан горіху волоського (Juglans regia L.) у зелених насадженнях м. Дніпро
Горіх волоський є перспективним елементом системи озеленення урбанізованих ландшафтів України через стійкість до техногенного середовища, довговічність, швидкорослість, плодові якості та ін. Декоративно-естетичні й оздоровчі функції дерев Juglans regia в місті можуть бути суттєво послаблені внаслідок руйнування листя членистоногими філофагами і хворобами. У представленій роботі проведений аналіз фітосанітарного стану дерев J. regia в зелених насадженнях м. Дніпро, визначено основні хвороби листя, встановлено комплекс комах і кліщів – філобіонтів J. regia, проведена оцінка рівня їх шкодочинності. Дослідження проводили протягом вегетаційного періоду 2021 р. один раз на декаду на 12 дослідних ділянках, які відрізнялись умовами зростання дерев J. regia. Об’єктом дослідження слугували листки і незрілі плоди горіху волоського. Обстежено 75 дерев J. regia. У середньому, хворобами уражено 46,9 % листків горіху волоського. Рівень ураження бурою плямистістю у 8,3 рази перевищує аналогічний показник для білої плямистості. Дія збудника марсоніозу часто поширюється на зелені плоди J. regia. Загальний рівень ушкодження листків членистоногими філофагами складає 79,6 %. Серед типів пошкоджень домінують зміна забарвлення листків внаслідок живлення сисних комах (58,5 %) і галоутворення (53,8 %) – результат життєдіяльності галових кліщів (Aceria erinea, A. tristriata). Було встановлено таксономічний склад членистоногих філобіонтів J. regia у зелених насадженнях м. Дніпро. Визначено 16 видів із 11 родин 4 рядів. При цьому доля Hemiptera складає 62,5 %, Lepidoptera ‒ 18,8 %, Trombidiformes ‒ 12,5 %, Thysanoptera – 6,2 %. Ідентифіковано шість видів ентомофагів. В окремих локалітетах території правобережної частини м. Дніпро на деревах J. regia були виявлені два особливо небезпечні інвазивні види: Metcalfa pruinosa і Halyomorpha halys. Найбільш поширеними і шкідливими видами вважаємо такі: Aceria erinea, A. tristriata, Panaphis juglandis, Caloptilia roscipennella; потенційно загрозливими – Halyomorpha halys, Metcalfa pruinosa.
Особливості прояву біометричних показників у сортів і селекційних ліній пшениці м’якої озимої на час відновлення весняної вегетації в Лісостепу України
Ріст, розвиток і формування врожайності пшениці м’якої озимої залежить від часу відновлення весняної вегетації (ЧВВВ). Це один із найбільш діючих на продукційний процес рослин природних факторів. Мета. Виявити особливості прояву біометричних показників у сортів і селекційних ліній пшениці м’якої озимої на час відновлення весняної вегетації в умовах центрального Лісостепу України. Методи – польовий, лабораторний, статистичний. Результати. Установлено, що формування біоценозу пшениці м’якої озимої на момент відновлення весняної вегетації суттєво залежало від умов вирощування, строку сівби, генотипу та їх взаємодії. Домінуюча (25,2÷69,5 %) значущість за впливом належала погодним умовам. Визначено, що після відновлення весняної вегетації суттєво підвищувався вплив генотипу (його здатності до інтенсивного відростання та адекватної реакції до зміни умов середовища) та його взаємодії з умовами року на всі біометричні показники. Відзначено, що за сприятливого гідротермічного режиму рівень реалізації потенціалу рослин був максимальним, а в умовах ґрунтово-повітряної посухи – мінімальним, що необхідно враховувати в веденні селекційного процесу, вивченні вихідного матеріалу та доборі генотипів із заданими параметрами. Найвищу біомасу в середньому по досліду мала селекційна лінія ЛЮТ 55198, яка на моменти ЧВВВ формувала фітоценоз із кількістю стебел 2,60 шт. і листків 7,74 шт., висотою 16,51 см і масою рослини 0,80 г. Виявлено середній (Cv = 14,08 %) рівень мінливості за висотою рослин, значний – за кількістю листків, кількістю стебел і масою рослини (відповідно Cv = 18,39 %; Cv = 21,54 % і Cv = 29,89 %).
Ефективність застосування ґрунтових гербіцидів на посівах соняшника
Підбір оптимальної схеми захисту посівів соняшника є завжди актуальним, оскільки захист посівів від бур’янів є дуже важливим та має безпосередній вплив на продуктивність культури. Метою є встановлення впливу ґрунтових гербіцидів на забур’яненість посівів соняшнику. Визначення ефективності різних варіантів гербіцидного захисту. Застосовані матеріали та методи: польовий дослід, лабораторний, аналіз, обробка та узагальнення даних. Подано результати застосування різних варіантів гербіцидного захисту на урожайність соняшника правобережного Лісостепу України. Визначено, що дослідні ділянки мали малорічний тип забур’яненості та середній ступінь забур’янення. Серед хімічного захисту зафіксовану найкращу ефективність за використання ґрунтового гербіциду Челендж у нормі 5 л/га, ефективність порівняно з контролем склала 86,7%. Варто зауважити, що ефективність на еталонному гербіциді Примекстра TZ Голд у нормі 4,5 л/га склала 69,7 % . Рівень знищення сегетальної рослинності на інших варіантах застосування гербіцидів становила від 65,8 % до 78,9 % через 14 діб після внесення. Застосування препарату Челендж в нормі 2,5 л/га сумісно з Прометрекс, Рейсер і Аспект Про ефективність виявилась середньою і коливався у межах (61,0 – 55,3%). Зменшення норми внесення препарату Челендж – 2,5 л/га у бакових сумішах привело до зростання дводольних бур’янів. Встановлено що найбільшу врожайність 3,8 т/га має варіант із застосування грунтового гербіциду Челендж з нормою 5,0 л/га. У порівнянні із контролем фіксується приріст в розмірі 0,6 т/га. Істотно нижчий рівень урожайності соняшника одержано за внесення бакових сумішей прометрекс – 1,5 л/га + Аспект Про – 2,0 л/га і Рейсер – 1,5 л/га + Аспект Про – 2,0 л/га. Перспективним напрямом для наступних досліджень є вивчення впливу гербіцидного захисту на продуктивність соняшнику, та ефективність сегетальної рослинності.