Метод структурного синтезу мережі енергозабезпечення об’єктів критичної інфраструктури - Шворов, С. А.; Опришко, О. О.; Поліщук, Р. Ф.; Іващук, В. В. (Енергетика і автоматика, 2025)
Нині гостро постає проблема підвищення структурної стійкості енергетичних мереж від їх постійних руйнувань засобами повітряного нападу. У статті розглядається питання інтеграції децентралізованих джерел генерації для забезпечення енергетичної автономності об'єктів критичної інфраструктури. Метою дослідження є підвищення структурної стійкості мережі енергозабезпечення об’єктів критичної інфраструктури на основі оптимальної інтеграції відновлюваних джерел енергії, біогазових установок та накопичувачів енергії. Для досягнення поставленої мети в роботі сформульована постановка задачі та для її вирішення запропоновано використання модифікованого методу гілок та границь. Розроблено алгоритм вирішення багатокритеріальної задачі оптимізації структури енергетичних мереж. Основні результати підтверджують, що оптимальна структурна інтеграції сонячної, вітрової генерації, біогазових установок і батарей дозволяє забезпечити покриття критичного навантаження у прогнозованих умовах. Впровадження таких систем значно підвищує структурну стійкість енергосистем і створює умови для сталого розвитку енергонезалежних громад.Ключові слова: структурна стійкість, енергомережа, сонячна, вітрова генерації, накопичувачі енергії, біогазові установки, оптимізація