Журнал "Лісове і садово - паркове господарство" закритий і набір статей не здійснюється. Засновники: Національний університет біоресурсів і природокористування України (рішення вченої ради Національного університету біоресурсів і природокористування України (протокол № 3 від 31 жовтня 2011 року)) Фахова реєстрація у ВАК України: внесено до переліку електронних наукових фахових видань із сільськогосподарських і біологічних наук 14.02.2014 р. (наказ МОН України № 153) із технічних наук – 15.04.2014 р. (наказ МОН України № 455) Електронний журнал внесено до бібліографічної бази даних наукових публікацій РІНЦ (ліцензійний договір від 24 листопада 2015 р. № 754-11/2015). Адреса редакції: 03041, Київ, вул. Героїв Оборони, 15. Контактний телефон: (044) 527-87-47. E-mail: ejournal.lspg@gmail.com
National University of Life and Environmental Sciences of Ukraine
Мережа природно-заповідного фонду Українських Карпат
Актуальність проблеми випливає з необхідності розбудови Карпатської екомережі на основі регіональної мережі природно-заповідного фонду, що нині є головною стратегією розвитку територіальної охорони природи у світі. Метою представленого геосозологічного аналізу було встановлення кількісних і якісних показників мережі природно-заповідного фонду та визначення нинішнього відсотка заповідності в Українських Карпатах. У зв’язку з цим, взявши за основу науково-історичний підхід, в основу якого покладено хронологічну схему розвитку подій, описано три періоди історії формування мережі природоохоронних територій в Українських Карпатах, а саме: 1) ХІІ століття – 1939 рік; 2) 1940–1990 роки; 3) 1991 рік – донині. Інтенсивний розвиток мережі природоохоронних територій спостерігався у ХVІІІ-ХІХ століттях. Минуле ХХ століття відзначилося масовим заповіданням та уточненням заповідного статусу для раніше створених об’єктів, пік їхнього заповідання припав на 60-80-ті роки цього століття. Сучасну мережу природно-заповідного фонду Українських Карпат представлено 1274 об’єктами, з яких один біосферний і один природний заповідники, 11 національних природних парків, вісім регіональних ландшафтних парків, 186 заказників, 725 пам’яток природи, 230 заповідних урочищ, два ботанічні сади, 12 дендропарків, 98 парків-пам’яток садово-паркового мистецтва, відсутні зоопарки. Вони разом займають 540640,0 га. Для отримання цих показників застосовано, як основний, статистично-інвентаризаційний метод досліджень, а також використано деякі загальнонаукові методи: аналітико-синтетичний та системний підходи, порівняльну оцінку. Рівень категоріальної, об’єктної й адміністративно-територіальної репрезентативності відображає ступінь розвитку регіональної мережі природно-заповідного фонду. Показник заповідності в Українських Карпатах становить 15,5 %. Із чотирьох адміністративних областей цього природно-географічного регіону категоріальну та об’єктну структуру природно-заповідного фонду оптимальніше сформовано у Закарпатській області (23 категорії та підкатегорії із 26, 469 об’єктів).
Авторське право (c) 2020 Лісове і садово-паркове господарство
Популяційне лісовідновлення як основа збереження генетичного поліморфізму бука лісового в Закарпатті
Розглянуто питання щодо популяційного лісовідновлення у межах лісових мегаекосистем з метою збереження генетичного поліморфізму насаджень бука. Розкрито зміст і значення такого підходу у забезпеченні стабільності гірських лісових екосистем, вказано на його актуальність для екозбалансованого ведення лісового господарства, а також у контексті реалізації планових завдань «Галузевої програми розвитку лісонасіннєвої справи до 2020 року». Акцентовано увагу на необхідність корегування передбачених галузевою програмою завдань з урахуванням основних цілей популяційної генетики. Метою роботи є дослідження за літературними джерелами типологічних засад лісовідновлення, зв'язку динаміки типів лісу зі станом популяцій деревних лісотвірних видів та напрацювання підходів з удосконалення нормативно-технічної документації та вимог до сучасного ведення лісонасіннєвої справи. Оцінено роль лісового насінництва у формуванні популяцій у процесі відтворення лісів та вказано місце сортів лісових рослин у балансі рівноваги популяцій лісотвірних видів. Окреслено головні завдання та запропоновано алгоритм робіт з впровадження популяційного лісовідновлення у лісогосподарську практику, основою якого є акцентування уваги на відбір плюсових насаджень бука окремих популяцій у регіоні досліджень у межах річкових басейнів в розрізі суб’єктів господарювання. Ключові слова: популяція, екосистема, водозбір, типи лісу, лісове насінництво, лісовідновлення.
Рубка сприяння природному поновленню дуба звичайного
Підвищення продуктивності, біологічної стійкості і захисних властивостей дубових насаджень обумовлюється насамперед їх якісним поновленням. В умовах інтенсивного ведення лісового господарства природне поновлення лісу використовують як спосіб, що дозволяє скоротити оборот рубки та обійтися лісівникам меншими трудовими і фінансовими затратами для вирощування довговічних, високопродуктивних, біологічно стійких насаджень. Тому актуальним є застосування у дібровах рубки сприяння природному поновленню дуба звичайного. Наукові дослідження проводилися за загальноприйнятими у лісовій таксації і лісівництві методиками. Представлено результати різних варіантів рубки сприяння природному насіннєвому поновленню дуба звичайного під наметом материнського насадження Немирівського лісництва ДП ,,Іллінецьке лісове господарство”. Встановлено, що за умови середнього і вище балів плодоношення дуба або наявності під наметом материнського насадження густого (8 тис. шт./га і більше), рівномірно розміщеного на площі підросту дуба, перший прийом рубки сприяння природному поновленню дуба полягає у вирубуванні другого ярусу та зниженні повноти деревостану до 0,4. Якщо підріст дуба розміщений нерівномірно, то перший прийом рубки повинен передбачати створення світлових вікон над куртинами підросту шляхом суцільного вирубування дерев у кругових площадках діаметром не менше 1,5 Нср. деревостану. Кінцевий прийом рубки необхідно призначати через три роки після проведення попереднього прийому рубки за наявності життєздатного природного насіннєвого поновлення дуба у кількості не менше 10 тис. шт./га. Ключові слова: рубка, деревостан, природне поновлення лісу, дуб звичайний, підріст.
Вплив лісорослинних умов на склад мікобіоти насіння сосни звичайної
Досліджено видовий склад мікроміцетів насіння сосни звичайної, зібраного з насаджень, що зростають у різних лісорослинних умовах. Встановлено, що на насінні найчастіше траплялися види мікроміцетів – Alternaria alternata, Cladosporium cladosporioides, Fusarium oxysporum, Mycelia sterilia. Визначено домінуючі види мікроміцетів, зокрема Penicillium cyclopium, Alternaria alternata, Cladosporium cladosporioides, Fusarium sambucinum, які найнебезпечніші для розвитку здорового садивного матеріалу. Ідентифіковано найбільшу кількість мікроміцетів з насіння насаджень, що зростають в умовах вологого (А3) – 189 та свіжого бору (А2) – 103 мікроміцети, а найменшу – свіжого (В2) та вологого субору (В3), відповідно: 92 і 93 ізолята. Найбільшу частоту трапляння на дослідних зразках насіння сосни звичайної, відібраного з насаджень свіжого бору, мали мікроміцети Penicillium сyclopium, Alternaria alternata, Trithothecium roseum, а найменшу Mortierella alpine, P. canescens, P. lanosum, P. variabile, Fusarium sporotrichioides. Мікробіота насіння сосни звичайної, зібраного в умовах свіжого та вологого субору є найбільш подібною. Ключові слова: мікобіота, тип лісорослинних умов, мікроміцети, сосна звичайна.
Авторське право (c) 2019 Лісове і садово-паркове господарство
Фітохімічний поліморфізм рослин роду Acer L. в умовах Правобережного Лісостепу України
У роботі методом ВЕТШХ (на пластинках сілікагель G60 (Merck) у системі: етилметилкетон – етилацетат – метанол – вода (v/v/v/v – 30:20:5:5)) досліджено якісний склад вторинних метаболітів 13 видів рослин дев’яти секцій роду Acer з колекційного фонду Національного ботанічного саду ім. М.М. Гришка НАН України. У результаті фітохімічного профілювання метанольних екстрактів листків виявлено 19 індивідуальних сполук, що відносяться до класу фенолкарбонових кислот, їхніх кон’югатів і кумаринів. Найбільшу кількість фенолів (11 сполук) виявлено у рослин Acer ukurunduense. По 6 індивідуальних сполук виявлено в Acer platanoides і Acer laetum секції Platanoidea. Серед фенолкарбонових кислот у листках 9 видів роду Acer виявлено кавову (3,4-діоксикорічну) кислоту. За вмістом її кон’югата – хлорогенової кислоти – види досліджених рослин було нами поділено на 4 групи: види з мінорною (0,01 - 0,05 мг/мл) кількістю хлорогенової кислоти, низькою (0,06-0,50 мг/мл), середньою (0,51-1,50 мг/мл) і високою (1,51- 2,00 мг/мл). У листках рослин роду Acer також виявлено 16 флавоноїдів. Серед видів з широким спектром флавоноїдів виділено: Acer heldreichii (представник Балканської флори), Acer monspessulanum (природний ареал – Середземномор’я), Acer mandshuricum (природний ареал – Далекий Схід). Установлено, що рутин (кверцетин-3-О-рутинозид) міститься в листках 11 видів роду Acer з 13 досліджених. Значна кількість рутину виявлена в листках Acer saccharinum, Acer heldreichii і Acer mandshuricum. За отриманими біохімічними профілями досліджених рослин Acer визначена подібність видів, яка частково збігається з сучасним поділом роду на секції. Показано, що фітохімічні профілі рослин роду Acer є перспективними для виявлення гібридних форм, які можуть спонтанно виникати у міських насадженнях з можливістю оцінки їхнього інвазійного потенціалу.
Використання орнаменту в дизайні середовища парку «Трипільської культури» на території МАУП у Києві
Анотація. Орнаментика є явищем культури, що відображає традиційне життя суспільства. Людина з давніх часів використовувала орнаментальні композиції для прикрашання ландшафтного простору. У мистецтві кожного народу на різних етапах стильового розвитку формувалися власні орнаментальні композиції, які залежали від будівельних матеріалів і конструкцій, на яких вони розташовані, та засобів технічного виконання. Їхню сукупність називають орнаментикою. Відображаючи формальні особливості того чи іншого стилю, стильових напрямків, течій, регіональних шкіл, вона носить історичний характер, має змістовні, сюжетні та ідеологічні навантаження. В Українській історії доба древньої Трипільської культури відзначилась виникненням і формуванням трипільського орнаменту зі своїм особливим духовно-символічним змістом, що відбилося на всіх видах діяльності людини. Усвідомлення знакової системи орнаменту того часу дає нам конкретне уявлення про формування вірувань і традицій наших предків, що є важливим і знаковим для переосмислення життєвих орієнтирів сучасного суспільства. Аналіз скульптурних елементів застосованих у парковій композиції на території МАУП у місті Києві, що заснований на глибокому вивченні археологічних знахідок часу Трипільської культури, надає можливість зробити висновки про важливість використання орнаментики для формування ландшафтних територій на сучасному етапі. Дані орнаменти можуть бути використані як елементи знакової системи, що надають території більш глибинного смислового навантаження і, прикрашаючи її, підсилюють відчуття зв’язку між різними історичними епохами.
Отримання асептичної культури лохини високорослої (Vaccinium corymbosym L.)
Останнім часом активізувалися роботи з розмноження деревних рослин методом культури тканин. Лохина високоросла (Vaccinium corymbosym L.) за останні роки здобула велику популярність у садівництві. У цьому контексті особливо актуальними є дослідження з удосконалення окремих етапів мікроклонального розмноження, зокрема таких як: відбір експлантів, отримання стерильної культури, стимулювання морфогенезу, адаптація регенерантів тощо. Метою досліджень було оцінити ефективність застосування для асептування таких розчинів стерилянтів як: арґентум нітрат (1% AgNO3); натрій хлорит (2,5% NaClO); хлорид ртуті (0,1% HgCl2). Найефективнішою технологією стерилізації експлантів лохини високорослої є ступінчаста стерилізація розчинами реагентів у такій послідовності: мильний розчин (30 хв.); 70 % етанол (1 хв.); 1 % нітрат срібла (10 хв.); 2,5 % натрій гіпохлорит (10 хв.). За результатами такої стерилізації було отримано 65 % неінфікованих, життєздатних експлантів лохини високорослої. Дослідження показали, що розроблена і апробована методика ступінчатої стерилізації експлантів з метою введення їх у культуру in vitro є значно ефективнішою від раніше застосовуваних і тому заслуговує на впровадження у практику. Ключові слова: мікроклональне розмноження, асептична культура, експлант, стерилізація.
Удосконалення технології підготовки лісокультурних площ під штучні насадження Полісся України
За результатами досліджень розраховано енергетичну ефективність підготовки лісокультурної площі при створенні штучних насаджень, встановлено залежності об’єму пенькової деревини від біометричних показників насадження. Запропоновано заходи з удосконалення способів підготовки лісокультурних площ під штучні насадження, що загалом не впливає на будову ґрунтового покриву, проте надалі забезпечує позитивний результат у догляді за лісовими культурами, а також запобігає швидкому зношенню ґрунтообробної техніки, яка використовується в обробітку ґрунту. Визначено запаси фітомаси пенькової деревини в 102–106-річних соснових насадженнях, які знаходяться в межах від 28,6 до 41,1 т/га–1. Одержані показники матимуть значення для запровадження енергетично ефективних методів підготовки ґрунту з метою створення високопродуктивних лісових культур. Розкрито актуальні теми удосконалення рівня механізації штучного відтворення лісів з використанням механізмів відфрезеровування пенькової деревини, які б задовольнили сучасні екологічні та ресурсозберігаючі потреби. Ключові слова: лісовідновлення, зруби, підготовка лісокультурної площі, пенькова деревина, енергетична ефективність.
Функціональне зонування та естетична оцінка штучних заповідних парків Рівненської області
Мережу штучних заповідних парків Рівненщини складають 24 об’єкти, які належать до чотирьох категорій природно-заповідного фонду. Серед них найбільш представленими є парки-пам’ятки садово-паркового мистецтва (12 об’єктів) та пам’ятки природи (9 об’єктів). У Рівненській області функціонують один дендрологічний та один зоологічний парки. Здійснено модельне функціональне зонування для території Млинівського парку-пам’ятки садово-паркового мистецтва, де відповідно до законодавства виділено експозиційну, наукову, заповідну й адміністративно-господарську функціональні зони. Загальна площа парку 25 га, з яких експозиційна зона склала 68 %. Наукову функціональну зону виділено у північній частині парку, вона охоплює 17 % території парку. Під заповідну зону відведено ділянку, яка займає десяту частину від загальної площі парку і охоплює територію із насадженнями раритетних видів та віковими деревними рослинами. Адміністративно-господарська зона займає найменшу частку площі – 5 %. Задля визначення комплексної оцінки території проведено оцінку естетичності ландшафтів, деревних насаджень, закритих і відкритих просторів та композиційних акцентів. Результати естетичної оцінки показали найвищу привабливість ландшафтів Млинівського та Великомежирицького парків-пам’яток садово-паркового мистецтва серед усіх штучних заповідних парків дослідженого адміністративного регіону. Ключові слова: заповідні парки, види деревних рослин, дендрофлора, деревні насадження, функціональна зона, естетичність ландшафтів.
Гідрографічна мережа і водоохоронні насадження Ємільчинського району Житомирської області
Виділено і охарактеризовано гідрологічну мережу Ємільчинського району Житомирської області, яка сформована 24 малими річками і середніми річками Уж і Уборть. Виявлено, що переважаючим деревним видом є сосна звичайна, насадження якої займають 63% площі лісового фонду. Аналіз вікової структури деревостанів показав, що домінуюча позиція належить пристигаючим насадєженням (32,4%), а молодняки, середньовікові і стиглі соснові насадження складають 28,4, 25,8 і 13,4% відповідно. Аналіз динаміки продуктивності водоохоронних насаджень показав, що за останнє десятиріччя, в результаті господарської діяльності, площа високопродуктивних насаджень І-Іb класів бонітету збільшилася на 3092 га, що є свідченням позитивного впливу господарської діяльності на ґрунти і стан лісів. Наведено рекомендації щодо недопущення забруднення, замулення і виснаження водних об’єктів шляхом раціонального природоохоронного ведення лісового господарства в насадженнях водоохоронних зон і прибережних особливо захисних ділянок на площі 1064,9 га.
Інвентаризація зелених насаджень з використанням сучасних інформаційних технологій
Питання вдосконалення процесу інвентаризації стану деревно-кущової рослинності відзначається актуальністю та практичною значущістю в умовах постійного розвитку сучасних технологій та інформаційних систем. При цьому, існуюча методика впорядкування зелених насаджень характеризується застарілістю методів отримання, обробки та представлення інформації. Метою дослідження є розробка теоретичних та методологічних підходів щодо формування електронної системи впорядкування зелених насаджень населених пунктів з використанням сучасних можливостей. Для досягнення цієї мети нами проаналізовано сучасний стан та тенденції розвитку процесу інвентаризації та впорядкування зелених насаджень, вивчено можливості використання в ньому сучасних комп’ютерних технологій та новітніх методів, розроблено схему організаційної структури електронної системи впорядкування зелених насаджень, визначено основні вимоги та обґрунтовано базові принципи щодо здійснення інвентаризації з використанням нових технологій. Для розробки та тестування прототипу цієї системи нами проведено інвентаризацію зелених насаджень центральної частини м. Бережани Тенопільської області з підготовкою та візуалізацією бази даних деревно-кущових рослин. На основі проведених досліджень розроблено пропозиції щодо удосконалення існуючої методології здійснення інвентаризації та впорядкування зелених насаджень для населених пунктів України. Ключові слова: інвентаризація та впорядкування зелених насаджень, ДЗЗ, ГІС, електронна карта рослинності.
Вуглецедепонувальна здатність лісів Національного природного парку «Прип’ять-Стохід»
Анотація. Наведено результати дослідження вуглецедепонувальної здатності лісових фітоценозів Національного природного парку «Прип’ять-Стохід». Встановлено, що вуглецедепонувальна функція досліджуваних лісових екосистем прямо залежить від величини щорічно продукованої органічної речовини, яка тісно корелює із віком деревостанів. Під час проведення розрахунків використано повидільне оцінювання інтенсивності вуглецеденпонування. За робочий масив даних слугували дані 113 тимчасових пробних площ та інформація з бази даних «Повидільна таксаційна характеристика лісу». В результаті дослідження встановлено загальні обсяги депонованого вуглецю у фітомасі лісових фітоценозів НПП «Прип’ять-Стохід» та їхню щорічну вуглецедепонувальну здатність у межах видів деревних рослин, класів бонітету, груп віку, типів лісорослинних умов та функціональних зон. Загалом, у лісових фітоценозах НПП «Прип’ять-Стохід» акумульовано понад 780 тис. м вуглецю. При цьому щорічна загальна вуглецедепонувальна здатність досліджуваних фітоценозів становить понад 18 тис. т вуглецю, або близько 1,6 т∙га-1∙рік-1. У видовій структурі вуглецедепонування домінують м’яколистяні насадження, які щорічно депонують понад 46 % загального обсягу вуглецю. При цьому найвищими значення вуглецедепонувальної здатності характеризуються соснові насадження, де згаданий показник досягає рівня 1,94 т∙га-1∙рік-1. Визначено, що деревостани Іа і вище класів бонітету у межах НПП «Прип’ять-Стохід» щороку на 1 гектарі депонують близько 2,5 т вуглецю. У межах функціональних зон найвищою середньою вуглецедепонувальної здатністю характеризуються деревостани у зоні стаціонарної рекреації (2,0 т∙га-1∙рік-1) та господарській зоні (1,7 т∙га-1∙рік-1). Ключові слова: природно-заповідний фонд; Національний природний парк; лісові фітоценози; вуглець; фіто маса; екологічні функції; вуглецедепонування.
Ефективний спосіб відновлення насаджень дуба звичайного (Quercus robur L.) у Правобережному Лісостепу України
Висвітлено досвід створення лісових насаджень дуба звичайного на нерозкорчованих вирубках у Правобережному Лісостепу України садивним матеріалом із закритою кореневою системою. Порівняно біометричні показники однорічних сіянців дуба звичайного, вирощених у розсадниках із закритою та відкритою кореневою системою та однорічних рослин цього виду, вирощених у лісових культурах шляхом посіву жолудів. Показано, що показники росту і розвитку 8-річних рослин дуба звичайного, вирощених із сіянців із закритою кореневою системою перевищують відповідні показники такого ж віку рослин цього виду, вирощених у лісових культурах із сіянців з відкритою кореневою системою та з висіяних жолудів. Питома маса лісових культур, створених у 2008-2016 рр. садивним матеріалом із закритою кореневою системою, становить 41,7 %, з яких більше чверті (25,3 %) уже переведено у вкриту лісом площу. Ключові слова: дуб звичайний, сіянці із закритою та відкритою кореневою системою, жолуді.
Регіональна оцінка площ лісових ділянок Західного та Центрального Полісся, порушених внаслідок видобутку бурштину
На підставі комплексного лісогосподарського районування впорядковано межі Західно- та Центральнополіського регіону з його кліматичними та природніми умовами. Встановлено, що показники середньомісячних температур Полісся щороку підвищуються у зв’язку зі зростанням антропогенного тиску на довкілля. Враховуючи що ліси є одними з утримувачів екологічної рівноваги як поглиначі вуглекислого газу, існує постійна необхідність у контролі та збалансованому використанні лісових ресурсів. Але сьогодення поставило перед нами ще одну проблему – варварське винищення лісових масивів нелегальним видобутком бурштину, що негативно позначається на екосистемі. Встановлено, що найбільша кількість місць нелегального видобутку бурштину знаходяться у Західному та Центральному Поліссі України на території трьох областей (Волинська, Рівненська та Житомирська), які за даними Державного агентства лісових ресурсів України мають найбільшу лісистість в Україні. З’ясовано, що видобуток ведеться саме у лісових масивах державних лісогосподарських підприємств Волинського Рівненського та Житомирського обласних управлінь лісового та мисливського господарства,. Встановлено, що площа порушених лісових ділянок на території Рівненського ОУЛМГ становить 4166,37 га, Житомирського ОУЛМГ – 453,60 га та Волинського ОУЛМГ – 16,00 га. Ключові слова: лісові екосистеми, бурштин, лісові ділянки, порушення, Полісся.
Киснепродукувальна здатність лісових фітоценозів Національного природного парку «Голосіївський»
Анотація. Наведено результати дослідження киснепродукувальної здатності лісових фітоценозів Національного природного парку «Голосіївський». Встановлено, що киснепродукувальна функція лісових екосистем прямо залежить від величини поточного приросту, який в свою чергу тісно корелює із віком деревостанів. За результатами досліджень наведено загальні об'єми кисню, який продукують ліси НПП «Голосіївський» у межах груп порід, функціональних зон та груп віку. Під час проведення розрахунків використано повидільний метод оцінювання киснепродуктивності. Робочим масивом даних слугували агреговані бази даних «Лісовий фонд України». Розраховано, що лісовими масивами НПП «Голосіївський» щорічно утворюється близько 11,4 тис. т фітомаси в якій депонується 5,73 тис. т вуглецю та виділяється 15,28 тис. т кисню. Середня киснепродуктивність деревостанів парку становить 3,9 т·га-1 в рік. Найбільше кисню продукують хвойні деревостани, які виділяють 4,9 т·га-1 кисню в рік. Дещо меншу інтенсивність виділення кисню мають м’яколистяні насадження 3,1 т·(га∙рік)-1 та найменше твердолистяні 2,2 т·(га∙рік)-1. За результатами проведених розрахунків здійснено поквартальне групування розрахованих об'ємів кисню, який продукує 1 га лісових фітоценозів Національного природного парку «Голосіївський». Ключові слова: природно-заповідний фонд, Національний природний парк, лісові фітоценози, біопродуктивність, біомаса, екологічні функції, киснепродуктивність.
Європейський досвід збереження об’єктів культурної спадщини в структурі міського середовища
З бурхливим економічним зростанням більшість міст зазнають неконтрольованого розвитку, що в свою чергу призводить до деградації їх історичних центрів. Саме тому в сучасній світовій практиці спостерігається значне зростання наукових досліджень щодо вдосконалення підходів збереження, реконструкції та реставрації історичних центрів в структурі міського середовища. Дослідження спрямовані не лише на окремі архітектурні пам’ятки, але і композиційні ансамблі, а саме – старі квартали, райони та великі містобудівельні комплекси в міському середовищі. У Європейських країнах існують різні моделі здійснення культурної політики, у межах яких кожна держава має свої особливості формування та реалізації стратегії політики та державного управління щодо об’єктів нерухомої культурної спадщини, які потребують збереження та захисту. Вивчення актуальних підходів стосовно збереження історичних об’єктів, втілення котрих призведе у подальшому до раціонального використання територій, та покращення економічного потенціалу являється важливими питаннями розвитку міста. Аналіз заходів нормативно-правового регулювання, та заходів щодо збереження архітектурно-планувальної структури нерухомої культурної спадщини в сучасному міському середовищі являється важливою науковою проблемою, що охоплює як теоретичні так і практичні сторони розвитку містобудування. Ключові слова: збереження, охорона, пам’ятка, міське середовище, містобудування, культурна спадщина, історико-археологічна нерухома спадщина, історичний центр.
Регенераційна здатність тканин рослин берези повислої (Betula pendula Roth) в умовах in vitro
Анотація. Одержання високоякісного садивного матеріалу рослин берези повислої (Betula pendula Roth) − одне із актуальних завдань сьогодення. Метод культури ізольованих тканин і органів рослин in vitro, на противагу традиційним способам розмноження, дозволяє одержувати оздоровлені, генетично однорідні рослини упродовж року з мінімальної кількості донорного матеріалу. Значна кількість зарубіжних біотехнологічних досліджень зосереджена на рослинах B. pendula, які мають різноманітне цільове використання. У той же час відомо, що органогенез тканин деревних рослин in vitro залежить від комплексу внутрішніх і зовнішніх чинників, що зумовлює необхідність добору оптимальних умов культивування для їх тиражування in vitro. Мета дослідження – визначення регенераційної здатності тканин рослин B. pendula in vitro за дії компонентів живильного середовища для мікроклонального розмноження. Для досліджень використовували фрагменти пагонів рослин B. pendula, які добирали із 20-річних донорів на стадії активної вегетації 2018−2019 рр. Застосовували біотехнологічні і статистичні методи досліджень. Установлено умови одержання значної кількості (понад 80 %) асептичних життєздатних експлантатів B. pendula in vitro за використання AgNO3. Значною регенераційною здатністю (понад 90 %) характеризувалися фрагменти пагонів in vitro, культивовані на базовому середовищі за прописом МS (Murashige & Skoog, 1962). Одержано в стислі строки значну кількість оздоровлених рослин-регенерантів, оптимізовано умови їх культивування та мультипліковано in vitro на MS із додаванням кінетину (6-фурфуриламінопурин) і НОК (1 - нафтилоцтова кислота). Подальші дослідження спрямовані на встановлення особливостей диференціації клітин у калюсній культурі B. pendula за умов індукованого морфогенезу in vitro. Ключові слова: береза повисла (Betula pendula Roth), культура ізольованих тканин рослин in vitro, експлантати, регенераційна здатність мікропагонів in vitro, живильне середовище, мікроклональне розмноження.
Покращення якості садивного матеріалу сосни звичайної за використання мікродобрива «Аватар-1»
Для лісівників малолісної України в умовах глобального потепління, яке призвело до масового всихання ослаблених дерев, переважно, в штучно створених насадженнях, та деградації лісів країни загалом, пріоритетним завданням є вирощування біологічно стійких і комплексно високопродуктивних лісових біогеоценозів. Одним із шляхів досягнення цієї мети є підвищення якості використовуваного лісокультурного садивного матеріалу, якого можна досягти застосуванням сучасних добрив і біологічно активних речовину у процесі вирощування сіянців, починаючи з передпосівного обробітку насіння. Враховуючи посилення екологічних вимог до використання добрив, біологічно активних речовин, засобів захисту рослин, під час виробництва лісового і декоративного садивного матеріалу одним із перспективних препаратів є «Аватар-1». Але для ширшого використання препарату необхідно проводити дослідження із визначення оптимальної концентрації препарату, часу експозиції, терміну обробки із врахуванням видоспецифічних особливостей досліджуваних деревних рослин. Метою досліджень було вивчення ефективності застосування багатокомпонентного мікроелементного препарату «Аватар-1» для передпосівної обробки насіння та позакореневого підживлення сіянців під час вирощування садивного матеріалу сосни звичайної. У процесі написання статті застосовано загальнонаукові (аналіз, системний підхід, узагальнення), емпіричні (спостереження, експеримент, вимірювання, порівняння), спеціальні (математична статистика) методи досліджень. Найвищу енергію проростання (64 %) та схожість (83 %) насіння сосни спостерігали за його обробки препаратом «Аватар-1» у концентрації 0,2 мл/л упродовж 2 год. Також виявлено, що морфометричні показники сіянців сосни звичайної суттєво збільшує дворазове позакореневе підживлення їх розчином мікродобрива «Аватар-1» з концентрацією 0,2 мл/л. Під час проведення досліджень у відношенні «доза-ефект» встановлено лінійну залежність, що характеризується зменшенням стимулюючого ефекту за використання вищих концентрацій мікродобрива. Ключові слова: сосна звичайна, мікродобриво, «Аватар-1», насіння, сіянець, енергія проростання, схожість, морфометричні параметри.
Сучасний стан дібров Поділля та особливості їх відтворення
Суттєве погіршення стану та масове всихання деревостанів лісотвірних видів, переважно штучного походження, нині є чи не головною проблемою лісівників України. Відповідно до теми дослідження, передусім було встановлено межі Поділля згідно з фізико-географічним районуванням, наведено стислу характеристику дібров цього регіону на прикладі Вінницького ОУЛМГ, описано особливості відтворення лісів у регіоні досліджень. Для проведення аналізу лісового фонду Поділля було використано базу даних ВО «Укрдержліспроект» станом на 01.01.2017 р., а для узагальнення стану дібров та особливостей їх відтворення використовували літературні джерела та річні звіти лісових господарств Вінниччини. Найпоширенішими на території Поділля є дібровні типи лісу, а за рівнем зволоження переважають свіжі діброви. Лісовий фонд лісогосподарських підприємств характеризується високою часткою покритих лісом земель, яка становить близько 95 %. Характеристику дібров Поділля наведено на основі Вінницького ОУЛМГ. На території Вінниччини переважають твердолистяні дубові деревостани, які зростають переважно за ІІ і вище бонітетами. Переважаючим типом лісу є свіжа грабова діброва. Для спрощення процесу відтворення насаджень з кожним роком використовують все більшу кількість садивного матеріалу із закритою кореневою системою. Задля покращення якості майбутнього деревостану лісівники проводять підв’язування дерев та очищення стовбура від живих гілок нижньої частини крони. Ключові слова: діброви, дуб звичайний, Поділля, коренева система, лісові культури, садіння сіянців.
Моделювання просторової організації зелених насаджень з метою їх упорядкування
Питання вдосконалення процесу просторової організації зелених насаджень відзначається актуальністю та практичною значущістю в умовах постійного розвитку сучасних засобів моделювання ландшафтів та інформаційних систем. Адже тривимірна візуалізація просторового розташування зелених насаджень за результатами їх інвентаризації відкриває нові можливості для їх впорядкування шляхом наочного зображення змін, які відбудуться в результаті певних дій на урболандшафти та дає змогу краще обґрунтовувати прийняття рішень.. Метою дослідження є опрацювання сучасних засобів для моделювання просторової організації зелених насаджень для потреби їх якісного впорядкування. Для досягнення цієї мети проаналізовано сучасний стан і тенденції розвитку процесу одержання інформації стосовно просторового розташування дерев і кущів, опрацьовано існуючі засоби для візуалізації цієї інформації та зроблено висновки стосовно оптимального набору інструментів для забезпечення якісного виконання поставленої мети. На основі проведених досліджень розроблено пропозиції щодо удосконалення існуючих підходів до моделювання просторової організації зелених насаджень. Для виконання досліджень підготовлено базу даних за результатами інвентаризації зелених насаджень, яка надалі використовувалась для моделювання просторової організації зелених насаджень та її візуалізації в геоінформаційній системі і програмі для моделювання ландшафтів. При цьому підтверджено доцільність використання ортофотоплану, що побудований за результатами БПЛА-зйомки території в якості растрової основи для моделювання просторової організації зелених насаджень та наведено можливості, переваги та недоліки існуючих інструментів для виконання цього процесу. На підставі проведених досліджень зроблено висновки про необхідність розробки нового спеціалізованого програмного продукту для об’єднання переваг вищенаведеного інструментарію в єдиному засобі моделювання просторової організації зелених насаджень, що дасть змогу спростити виконання відповідних робіт та підвищити їх якість. Ключові слова: тривимірна візуалізація та просторове розташування зелених насаджень, БПЛА, ГІС, моделювання ландшафтів.
Антимікробна активність вторинних метаболітів перикарпіїв деяких видів деревних рослин
Найпоширенішою і небезпечною хворобою деревних рослин у розсадниках України є інфекційне вилягання сіянців, яке викликається фітопатогенними мікроміцетами Fusarium spp., Alternaria spp., Rhizoctonia spp., Verticillium spp., Botrytis spp., Sclerotinia spp. і ін. За умов значного ураження може гинути 30-45%, а в окремих випадках 85-100% рослин. Вторинні метаболіти активізують захисні механізми і пригнічують фітопатогені мікроорганізми вже на ранніх стадіях онтогенезу рослин. У науковій літературі описана біологічна активність вторинних метаболітів тканин вегетативних органів рослин. Інформація щодо захисної ролі ендометаболітів перикарпіїв досить обмежена, тому метою дослідження було вивчення антифунгальної та антибактеріальної дії метаболітів перикарпіїв деяких видів деревних рослин. У роботі використовувались біохімічні, мікробіологічні, фітопатологічні методи досліджень. Встановлено активність та специфічність дії вторинних метаболітів перикарпіїв Betula pendula Roth, Robinia pseudoacacia L., Fraxinus excelsior L., Gleditsia triacanthos L. та Acer platanoides L. по відношенню до фітопатогенних мікроорганізмів, які уражують деревні рослини. Найвищу активність щодо фітопатогенних мікроміцетів проявили метаболіти B. pendula (особливо проти Sclerotinia spp. та Cladosporium spp.). Дещо поступались їм за активністю низькомолекулярні сполуки R. pseudoacacia (найвища дія щодо Fusarium spp.). Високу антибактеріальну активність виявлено у метаболітів Gleditsia triacanthos, дещо меншу – у Fraxinus excelsior. В цілому стабільно активними виявились сполуки G. triacanthos та Fraxinus excelsior, і меншу активність проявили метаболіти перикарпіїв Acer platanoides. У подальшому планується дослідити роль фенольних сполук, як активних компонентів захисних метаболічних систем рослин, у попередженні поширення небезпечних хвороб на ранніх стадіях онтогенезу. Це сприятиме вирішенню проблеми отримання якісного садивного матеріалу деревних рослин в Україні.
Аналіз та удосконалення методики розроблення нормативів об'єму круглих лісоматеріалів
У лісогосподарській практиці України чинними донедавна були два нормативи об’єму круглих ділових лісоматеріалів: ГОСТ 2708–75 та ДСТУ 4020–2–2001. У зв’язку з відміною з 01.01.2019 року в лісовій галузі міждержавних стандартів (ГОСТів), єдиним стандартом в Україні під час обліку об’єму ділових колод став ДСТУ 4020–2–2001 (pr EN 1309-2:1998). Цей норматив передбачає таксацію об’єму колод за їх довжиною та серединним діаметром колоди з корою. Основним, у методичному відношенні, питанням під час розроблення цього стандарту, було моделювання відсотка кори. З цієї метою було використано складне степеневе рівняння. За результатами відповідних досліджень для 10-ти основних лісоутворювальних деревних порід України було обґрунтовано математичну модель відносної величини товщини кори і розроблено таблиці об’єму круглих ділових лісоматеріалів. Вхідними параметрами до цих таблиць стали довжина колоди і її серединний діаметр з корою. Окрім указаної методики, для розроблення аналогічних таблиць об’єму колод, можна скористатися іншими підходами, наприклад, моделювання абсолютного значення товщини кори. Однак відомо, що під час розроблення математичних моделей зручніше користуватися не абсолютними показниками, які, зазвичай, характеризуються високою мінливістю, а відносними. Тому для розроблення проекту таблиць об’єму колод можна використати також співвідношення (τвідн) між діаметрами на середині колоди без кори і з корою. Використовуючи для моделювання указаного співвідношення, наприклад, рівняння складної гіперболи, діаметр без кори можна обчислити як добуток діаметра з корою на розроблену математичну модель. З метою аналізу точності різних методів таксації об’єму круглих ділових лісоматеріалів та удосконалення методик розроблення відповідних нормативів, з бази науково-дослідних даних кафедри таксації лісу та лісового менеджменту НУБіП України випадковим чином було відібрано 200 ділових колод сосни звичайної, яка є одним з головних лісоутворювальних деревних видів України. Для кожної з колод було встановлено об’єм за чинними нормативами та різними стереометричними формулами. За основу для порівняння було взято об’єм, обчислений за складною формулою серединних перерізів з довжиною секції 1 м. Далі для всієї сукупності колод було встановлено систематичну і середньоквадратичну помилки кожного з методів. Виявилося, що найточнішим методом таксації об’єму колод є проста формула серединного перерізу, яка має близькі до нуля систематичну і середньоквадратичну помилки. Наступним етапом роботи було моделювання відносного і абсолютного значення товщини кори. Аналогічно до ДСТУ 4020–2–2001, як математичну модель товщини кори було використано складне степеневе рівняння. Використовуючи співвідношення (τвідн) між діаметрами на середині колоди без кори і з корою, на основі масиву дослідних даних було обґрунтовано параметри математичної моделі серединного діаметра без кори. Використовуючи розроблені моделі, для кожної колоди з масиву дослідних даних було обчислено об’єм, встановлено відхилення порівняно із складною формулою серединних перерізів і загалом систематичну і середньоквадратичну помилки. Виявилося, що таксація об’єму колод за моделями, розробленими за трьома різними методиками, характеризується близькою точністю, зокрема, статистично незначущою систематичною (0,1–0,3%) і не більше 7,2% середньоквадратичною помилками. Однак зауважимо, що використання відносного співвідношення (τвідн) між діаметрами на середині колоди без кори і з корою дозволяє прогнозувати діаметр колоди без кори з високою точністю, зокрема, систематична і середньоквадратична помилки цієї моделі для масиву дослідних даних становлять відповідно 0,2% і 3,6%. Результати аналізу точності різних методів визначення об’єму круглих ділових лісоматеріалів засвідчили обґрунтованість використання під час масової таксації об’ємних таблиць ДСТУ 4020–2–2001. Аналіз різних методик розроблення вказаних нормативів засвідчив, що усі вони характеризуються близькою точністю. Однак у випадку вдосконалення чинних таблиць чи розроблення моделі об’єму колод для інших деревних видів рекомендуємо скористатися методикою з використанням відносного співвідношення (τвідн).
Динаміка росту сосняків Житомирського Полісся в осередках кореневої губки і поза ними
Продуктивність і стійкість соснових насаджень залежить від ряду чинників, одним з яких є походження ділянок, на яких зростають деревостани. Беззаперечним фактом є порівняно нижча стійкість сосняків, створених на староорних земельних ділянках, причиною чого є найчастіше називають вразливість цих насаджень кореневою губкою. Щодо продуктивності дані науковців відрізняються. З метою дослідження питання продуктивності було здійснено порівняння динаміки росту сосни та берези, що зростають на ділянках лісового та сільськогосподарського походження. Порівняння здійснювалося у основних едатопах за середніми показниками діаметру і висоти. У свіжих борах, суборах та сугрудах за динамікою середнього діаметру переважає сосна звичайна на ділянках лісового походження. У свіжих суборах та сугрудах різниця в середніх діаметрах є статистично істотною. За показниками середньої висоти ситуація протилежна: соснові насадження на ділянках, що були у с.-г. користуванні у більшості едатопів, за виключенням свіжих суборів, є більш продуктивними. Статистично достовірною різниця середніх висот виявилася у свіжих борах та вологих суборах. У свіжих суборах динаміка висоти є майже однаковою. Береза повисла у складі сосняків загалом продемонструвала як за значеннями середнього діаметру, так і за середньою висотою вищі показниками на ділянках, що були с.-г. користуванні. Проте статистично підтвердженою є лише різниця за середньою висотою берези в умовах свіжого бору. Особливий інтерес для подальших досліджень становить порівняння динаміки основних деревних порід в різних едатопах для розроблення рекомендацій щодо формування насаджень. Ключові слова: осередки кореневої губки, продуктивність, сосна звичайна, береза повисла, середній діаметр, середня висота.
Комплексная оценка сортов рода Saintpaulia H. Wendl., интродуцированных в защищённый грунт ботанического сада Днепровского национального университета имени Олеся Гончара
Рід Saintpaulia H. Wendl. – один з найбільш популярних в квітникарстві захищеного ґрунту. В світі не існує єдиної методики сортооцінки для його представників. Мета нашої роботи – на основі існуючих методик створити шкалу ознак і провести комплексну оцінку сортів сенполії з колекції ботанічного саду Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара (ДНУ) та виділити найбільш перспективні. Для цього необхідно було вивчити морфометричні характеристики інтродукованих сортів: діаметр квітки, ширину та довжину листкової пластинки, діаметр розетки, а також біоморфологічні ознаки і фенологію цвітіння. Досліди і спостереження проводились в фондовій оранжереї лабораторії тропічних і субтропічних рослин з 1997 по 2017 рік. Ми скористувалися садовою класифікацією Спеціального комітету Американського Суспільства Африканських Фіалок (AVSA), шкалами оцінки господарчо-біологічних і декоративних ознак Билова В.М. і Горницької І.П. Проведена комплексна оцінка 60 сортів роду Saintpaulia з лабораторії тропічних і субтропічних рослин ботанічного саду ДНУ. Розроблена шкала оцінки сортів Saintpaulia ionantha hort. За підсумками комплексної оцінки виділені 20 сортів з колекції ботанічного саду ДНУ. Вони є найбільш перспективними для вирощування в захищеному ґрунті. Далі плануємо використовувати їх у власній селекції та учбовому процесі. Ключові слова: рід Saintpaulia, Американське Суспільство Африканських Фіалок, комплексна оцінка, шкала оцінки сортів.
Моделюваня ходу росту модальних ясеневих деревостанів України
Таблиці ходу росту є одними із основних нормативно-довідкових даних, що використовуються при веденні лісового господарства, обліку лісів та їх ресурсів. Необхідність розробки таблиць ходу росту обґрунтовується їх широким застосуванням при проектуванні та оцінюванні лісогосподарських робіт, а також при здійсненні заходів з підвищення продуктивності лісів. Важливе місце серед цих нормативів займають таблиці ходу росту для модальних деревостанів. Мета дослідження: здійснити моделювання ходу росту за середньою висотою, середнім діаметром та запасом на 1 га ясеневих деревостанів насіннєвого та порослевого походження, що зростають переважно у Лісостепу України, та скласти відповідні таблиці ходу росту для модальних ясеневих деревостанів. Використовуючи повидільну базу даних ВО «Укрдержліспроект» станом на 01.01.2011 року з якої відібрано ділянки з участю ясена звичайного проведено моделювання основних таксаційних показників. Для математичного моделювання використано алометричну (степеневу) функцію (для моделювання середнього діаметра) та ростову функцію Мітчерліха (для моделювання середніх висоти та запасу). Використовуючи дані тимчасових пробних площ, на яких рубалися та обмірювалися модельні дерева, змодельовано середнє видове число ясеневих деревостанів України. На основі отриманих математичних моделей, з використанням загальноприйнятих лісотаксаційних формул, побудовано таблиці ходу росту для модальних ясеневих деревостанів насіннєвого та порослевого походження. Отримані таблиці ходу росту характеризують деревостан загалом та частину, що вибирається з насадження у результаті природного відпаду або проведених лісогосподарських заходів. Для частини, що вибирається, використані редукційні та видові числа, що були розраховані раніше для мішаних ясеневих деревостанів України, оскільки інтенсивність проведення господарських заходів у цих насадженнях не відрізняється. Розроблені таблиці ходу росту для модальних ясеневих можуть використовуватись в якості нормативно-інформаційного забезпечення для лісового господарства, оскільки дає можливість відобразити поточний стан ясеневих лісів України.
Особливості використання робінії псевдоакації у протиерозійних насадженнях
Наведено важливість використання робінії псевдоакації для запобігання розвитку ерозійних процесів із врахуванням її біологічних та морфологічних властивостей. Акцентовано увагу на високій продуктивності цього виду в умовах еродованих територій, де він проявляє відносну довговічність, здатність до утворення кореневих паростків, особливості поширення кореневих систем у значному об’ємі ґрунту та формуванні лісової підстилки. Виконано аналіз останніх наукових публікацій щодо запропонованих критеріїв нормальності деревостанів, які відображають ценотичні особливості росту дерев і формоутворення стовбурів. З метою своєчасного регулювання процесів природного самозрідження та підтримання життєдіяльності робінієвих насаджень зосереджується увага на необхідності проведення лісогосподарських заходів догляду. Досліджено особливості росту чистих насаджень цього виду за різних способів обробітку ґрунту на схилових територіях. Наведено зміну показників напруженості дослідних ділянок у залежності від висоти насаджень. Здійснено розрахунки коефіцієнтів екологічної стійкості та показників напруженості, які засвідчили відсутність у насадженнях кризових явищ та їх відносну стійкість. За результатами проведених досліджень рекомендовані наближені вікові інтервали, які безпосередньо пов’язані із періодами росту і розвитку насаджень робінії псевдоакації. Ключові слова: Робінія псевдоакація, протиерозійні насадження, морфологічні і біологічні властивості, лісова підстилка, коефіцієнт екологічної стійкості, показник напруженості.
Хід росту модальних мішаних вільхових деревостанів Українського Полісся
За сучасних умов на території Українського Полісся відбуваються сукцесії на колишніх сіножатях та пасовищах, внаслідок чого збільшується площа фітоценозів із переважанням вільшаників, проте дослідженню їх росту і розвитку було приділено недостатньо уваги. Вільха клейка в регіоні утворює мішані насадження найчастіше з березою повислою, рідше з дубом звичайним і сосною звичайною та іноді з осикою, ялиною європейською й ясеном звичайним. На основі аналізу чинного нормативно-інформаційного забезпечення встановлено відсутність таблиць ходу росту мішаних модальних вільшаників та визначено необхідність створення довідкових матеріалів за загальною уніфікованою системою для таксації м’яколистяних насаджень. На основі статистичного аналізу вільхових деревостанів регіону досліджень, отримано біометричні показники їх розподілу, було встановлено значущу різницю таксаційної характеристики насіннєвих і вегетативних вільшаників, а також відмінність чистих та мішаних деревостанів вільхи клейкої. Розроблено математичні моделі основних таксаційних показників деревостанів вільхи дослідного регіону. Розроблені таблиці ходу росту вільшаників відображають особливості росту досліджуваних мішаних насаджень та можуть бути базовим нормативом їх таксації в Українському Поліссі й основою під час проектування виробничих процесів лісового господарства.
Надземна фітомаса багатовікових дерев дуба звичайного
Багатовікові дерева дуба звичайного (Quercus robur L.) є природною спадщиною у багатьох країнах світу, зокрема в Україні. Праліси та багатовікові дерева мають велике значення для збереження біорізноманіття та забезпечення інших екосистемних послуг, а також становлять важливу культурну та історичну спадщину, оскільки їх досить часто пов’язуються з видатними подіями або відомими історичними постатями. Багатовікові дерева як унікальні біологічні об’єкти мають великий інтерес для досліджень у галузі біології, екології, садово-паркового та лісового господарства. Встановлено, що таксаційні показники багатовікових дерев є недостатньо дослідженими, а деякі типові підходи, що використовуються для оцінки показників таких дерев, не забезпечують отримання достовірних даних. Наведено результати дослідження багатовікових дерев дуба звичайного, що загинули внаслідок бурелому. Досліджено таксаційні показники трьох багатовікових дерев дуба звичайного: двох на території парку-пам’ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Феофанія», одного на території ботанічного саду Національного університету біоресурсів і природокористування України. Визначено частку кори у стовбурі дерева та встановлено особливості вимірювання обхвату стовбура та площі поперечного перерізу стовбура у корі. Визначено структуру надземної фітомаси двох багатовікових модельних дерев дуба звичайного та оцінено депонований вуглець. Встановлено, що багатовікові дерева мають більшу частку фітомаси стовбура у загальній структурі надземної фітомаси, порівняно з деревами у молодих, середньовікових та стиглих деревостанах.
Лісівничо-меліоративна, рекреаційна й естетична характеристика насаджень Карпатського національного природного парку
Метою роботи є проведення аналізу оцінки лісівничо-меліоративних, рекреаційних і естетичних характеристик Карпатського національного природного парку з використанням реляційної бази даних. Актуальність роботи визначається зростаючою популярністю зеленого туризму та формуванням сталого використання природоохоронних територій. Узагальнено рекреаційний потенціал гірських лісових екосистем парку. Для визначення рекреаційних характеристик лісових масивів парку було використано дані РБД «Таксаційна характеристика лісів». На момент проведеної оцінки стану лісових масивів, вони мали низький ступінь дигресії більшої частини території (I стадія на 97% площі), високу рекреаційну оцінку (61% території відноситься до I класу) та були естетично привабливі для відвідувачів. Проте було виявлено проблемні території із різними типами ерозії як лінійної (94% від еродованої території) та і площинної (6% від еродованої території). Встановлено, що у більшості випадків виникнення ерозійних процесів пов’язане із туристичною та господарською діяльністю людини. Враховуючи природоохоронний характер даної території, і також стійкість природних екосистем до утворення ерозійних процесів, згідно показників продуктивності насаджень головних лісотвірних порід, виникнення ерозійних процесів пов’язане із туристичною та господарською діяльністю людини. Визначено, що в подальших дослідженнях гірських лісових екосистем національного парку необхідне проведення аналізу меліоративних властивостей лісових насаджень, які піддаються активному рекреаційному навантаженню. Ключові слова: меліоративні властивості, рекреаційний потенціал, ерозійні процеси, гірські лісові екосистеми, рекреаційна оцінка.
Особливості визначення вартості зелених насаджень для потреби їх упорядкування
Питання визначення вартості зелених насаджень відзначається актуальністю та практичною значущістю для потреби їх впорядкування. Станом на сьогодні науковці та фахівці зеленого господарства використовують різні підходи, які включають визначення балансової та відновної вартості, компенсаційного озеленення, а також розрахунок вартості екосистемних послуг зелених насаджень . Метою дослідження є вивчення теоретичних і технологічних аспектів оцінювання вартості зелених насаджень у розрізі обчислення їх балансової та відновної вартостей з розробкою рекомендацій щодо їх застосування у процесі впорядкування зелених насаджень. Для досягнення цієї мети проаналізовано сучасний стан і тенденції розвитку процесу оцінювання вартості зелених насаджень за вищезгаданими підходами. Об’єктом дослідження обрано процес оцінювання вартості зелених насаджень. Предметом дослідження стали можливості вдосконалення впорядкування зелених насаджень шляхом спрощення процесу встановлення вартості насаджень. У ході дослідження проаналізовано складнощі визначення вартості насаджень за існуючими методиками і запропоновано спосіб автоматизації процесу визначення відновної вартості для зелених насаджень на прикладі дослідного полігону. Для виконання такого дослідження також проведено інвентаризацію зелених насаджень та виконано розрахунок вартостей деревних, кущових рослин, газонів і квітників на території дослідного полігону за допомогою засобів розрахунку вартостей програми RLA2016. За результатами проведених досліджень запропоновано використовувати сучасні програмні комплекси для спрощення визначення вартісних параметрів зелених насаджень. Показник балансової вартості рекомендовано замінити у нормативній документації на термін «відновна вартість» із подальшим використанням актуальних методик її розрахунку. Ключові слова: балансова та відновна вартість зелених насаджень, компенсаційне озеленення, вартісні параметри урболандшафтів.