Науково-практичний журнал «Право. Людина. Довкілля»
Збірник наукових праць «Науковий вісник НУБіП України. Серія: Право» перейменовано в науково-практичний журнал «Право. Людина. Довкілля» ISSN 2663-1369 (Online), ISSN 2663-1350 (Print) Свідоцтво про державну реєстрацію: Серія КВ № 23843-13683ПР від 03.04.2019 Фахова реєстрація у МОН України: Наказ № 409 від 17.03.2020, Категорія "Б" Галузь наук: Юридичні Спеціальність: 081 - право, 293- міжнародне право Тематика: Теорія та історія держави і права, аграрне право, земельне право, екологічне право, цивільне право, цивільний процес, господарський процес, адміністративне право, інформаційне право, фінансове право, міжнародне право Рік заснування: 2010 Засновник: Національний університет біоресурсів і природокористування України Періодичність: 4 рази на рік Мова видання: Українська, англійська Адреса редакції: 03041, Київ, вул. Героїв Оборони, 15 Телефон: (044)527-87-20 Індексується в наступних міжнародних наукометричних базах даних: Ulrichsweb BASE Google Scholar ResearchBib MIAR Головною метою журналу є сприяння розвитку права. Основним його призначенням є публікація статтей проблемно-постановчого, узагальнюючого та методичного характеру, в яких висвітлюються результати наукових досліджень із статистичною обробкою даних, що мають теоретичне і практичне з
Національний університет біоресурсів і природокористування України
Стосунки між правовласниками і користувачами регулюються на умовах ліцензії Creative Commons Із Зазначенням Авторства – Некомерційна – Поширення На Тих Самих Умовах 4.0 Міжнародна (CC BY-NC-SA 4.0):https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0/deed.uk Автори, які публікуються у цьому журналі, погоджуються з наступними умовами: Автори залишають за собою право на авторство своєї роботи та передають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons Attribution License, котра дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та першу публікацію роботи у цьому журналі. Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо неексклюзивного розповсюдження роботи у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному сховищі установи або публікувати у складі монографії), за умови збереження посилання на першу публікацію роботи у цьому журналі. Політика журналу дозволяє і заохочує розміщення авторами в мережі Інтернет (наприклад, у сховищах установ або на особистих веб-сайтах) рукопису роботи, як до подання цього рукопису до редакції, так і під час його редакційного опрацювання, оскільки це сприяє виникненню продуктивної наукової дискусії та позитивно позначається на оперативності та динаміці цитування опублікованої роботи (див.The Effect of Open Access).
Правова позиція як суб'єктивна частина правової культури: до постановки питання
У статті окреслено роль правової культури у подоланні внутрішніх та зовнішніх загроз сталому державно-правовому розвитку України. Зосереджено увагу на необхідності активізувати науково-правові дослідження у напрямі розробки єдиної загальної культурно-правової політики держави, зокрема через теоретико-правове дослідження правової позиції як суб’єктивної частини правової культури. За результатами дослідження встановлено, що в національній юридичній науці відсутні комплексні теоретико-правові дослідження поняття «правова позиція». При характеристиці правової культури її краще показувати через родове поняття «життєва позиція». Здійснено аналіз таких понять, як життя, позиція, цінність, оцінка, ціннісні установки, ціннісні орієнтації, світогляд, досвід, реальність. Сформульовано поняття життєвої позиції та правової позиції. Ключові слова: життя, позиція, цінність, оцінка, ціннісні установки, ціннісні орієнтації, світогляд, досвід, реальність, життєва позиція, правова позиція, правова культура
Теорія та філософія права. Історія права та держави
Авторське право (c) 2019 Науково-практичний журнал «Право. Людина. Довкілля»
Нетрадиційні формальні джерела містобудівного права
У статті здійснено спробу вперше розкрити зміст так званих «нетрадиційних» формальних джерел права, тобто правових звичаїв та судової практики, які відіграють допоміжну, субсидіарну роль щодо нормативно-правових актів містобудівного законодавства. Підтвердженням залучення правових звичаїв у сферу містобудівного регулювання є застосування уніфікованих будівельних звичаїв, якими є контракти FIDIC (Міжнародна організація інженерів консультантів). Результатом оцінки внеску судових рішень у формування містобудівного права стали їх класифікації за підсудністю та за змістом розглядуваних справ. Ключові слова: містобудівне право, джерела містобудівного права, містобудівні правові звичаї, містобудівна судова практика
Поняття та зміст правового режиму земель індустріальних парків в Україні
У статті досліджується поняття та зміст правового режиму земель індустріальних парків як об’єкта земельних правовідносин. За результатами дослідження автор екстраполюючи зміст та основні ознаки поняття «правовий режим земель» на землі індустріальних парків формулює визначення правового режиму земель індустріальних парків. Встановлено, що особливістю правового режиму земель індустріальних парків є рівні права юридичних осіб приватного та публічного права на отримання у користування земельних ділянок в межах індустріальних парків для здійснення господарської діяльності. Вибір форми використання земель індустріальних парків залежить від належності земельної ділянки до земель приватної чи публічної власності. Сформульовані пропозиції щодо напрямків вдосконалення чинного законодавства України стосовно правового режиму земель індустріальних парків. Ключові слова: індустріальні парки, правовий режим земель, земельні правовідносини
Аграрне право, земельне право, екологічне право
Електронні докази як один із способів доказування в цивільному судочинстві
Стаття присвячена дослідженню теоретичних та практичних аспектів визначення та застосування поняття «електронні докази», які законодавчо закріплені з 15 грудня 2017 р. (вступив у силу Цивільний процесуальний кодекс України у новій редакції). Досліджена класифікація електронних доказів, проведений аналіз використання та застосування електронних доказів судами загальної юрисдикції. Наводяться конкретні приклади по судовим справам щодо застосування судами України наданих електронних доказів сторонами судового процесу з цивільних справ. Ключові слова: цивільний процес, електронні докази, електронні документи, скриншоти, аудіозаписи, відеозаписи, веб-сторінки
До питання деліктної відповідальності медичних працівників у системі безпеки пацієнтів в Україні та світі
У статті проаналізовано окремі проблемні питання щодо правового регулювання відповідальності у сфері охорони здоров’я; обґрунтовано розмежування договірної та деліктної відповідальності медичних працівників. Встановлено особливості відповідальності медичних працівників в Україні, Європейському союзі та США шляхом аналізу нормативно-правових актів медичного законодавства, судової практики, позицій провідних науковців у медичній і юридичній сфері щодо категорії «медична (лікарська) помилка», «необережність», «казус», а також медичних статистичних даних. Проаналізовано можливості та шляхи уніфікації нормнаціонального законодавства з відповідними стандартами Всесвітньої організації охорони здоров’я, зокрема через роботу над міжнародною класифікацією основних понять в області безпеки пацієнтів. Ключові слова: відповідальність медичних працівників, деліктна відповідальність, лікарська помилка, система безпеки пацієнтів
Адміністративна відповідальність як дієвий механізм правового регулювання племінної справи у тваринництві
У статті окреслено проблеми адміністративної відповідальності в племінній справі у тваринництві України. Здійснено аналіз норм КУпАП та інших нормативно-правових актів, що забезпечують правове регулювання у зазначеній сфері. За результатами дослідження встановлено, що національне законодавство, яке регламентує питання притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення у племінній справі, має низку прогалин. Зосереджено увагу на необхідності вдосконалення інституту адміністративної відповідальності за правопорушення у зазначеній сфері, окреслено шляхи подолання існуючих прогалин у чинному законодавстві. Ключові слова: адміністративна відповідальність, племінна справа, порода тварин, племінні свідоцтва, племінні(генетичні) ресурси, офіційна оцінка за типом, ідентифікація та реєстрація тварин
Державно-правова історія формує юриста-фахівця
Рецензія на навчальний посібник: Протосавіцька Л.С. Історія держави і права України: Навчальний посібник у схемах. Київ: ФОП Ямчинський О.В., 2019. 360 с.
Містобудівне право в системі права України
Розглянуто особливості зародження нового нормативного масиву в системі національного права, яким є містобудівне право. На фоні розбіжності наукових підходів до визначення місця містобудівного права в системі права обґрунтовано авторське бачення останнього як самостійної комплексної галузі права. Охарактеризовано особливості нововиниклої галузі з боку співвідношення самостійності та комплексності. На основі порівняльного аналізу містобудівного законодавства країн пострадянської правової сім’ї та відповідних доктринальних положень визначено предмет містобудівного права, який становлять відносини будівельні, архітектурні та планування організації і розвитку територій і населених пунктів. Ключові слова: містобудівне право, містобудівне законодавство, будівельне право, комплексна галузь права, предмет містобудівного права
Особливості правового забезпечення енергетичної безпеки в Європейському Союзі
Забезпечення енергетичної безпеки сьогодні виступає ключовим фактором розвитку економіки будь-якої держави та забезпнчення нормального функціонування сучасного суспільства. В першу чергу це стосується держав-імпортерів енергетичних ресурсів, якими є держави-члени Європейського союзу. Однак, попри статусімпортера енергетичних ресурсів, ЄС вдалося впровадити політику забезпечення енергетичної безпеки та прийнявши ряд нормативно-правових актів, внаслідок чого сьогодні тримати перші щаблі економічного розвитку в світі. У першу чергу енергетичної безпеки вдалося досягти внаслідок запровадження диверсифікації природних ресурсів та спонукання до використання альтернативних джерел енергії. України будучи також переважно імпортером енергетичних ресурсів потребує вивченнядосвіду Європейського Союзу в питаннях правового забезпечення енергетичної безпеки для впровадження їх у власне правове поле. З огляду на це актуальність вивчення особливостей правового забезпечення енергетичної безпеки ЄС для України не викликає сумніву. Ключові слова: енергетична безпека, правове забезпечення енергетичної безпеки, міжнародне право енергетичної безпеки, енергетичне право, енергетична безпека ЄС
Правове регулювання державної підтримки органічного сільськогосподарського виробництва за законодавством України та ЄС
У статті досліджуються правові засади державної підтримки органічного сільськогосподарського виробництва за законодавством України та ЄС. На підставі аналізу законодавства ЄС виділено правові підстави та порядок надання державної підтримки субєктам, які здійснюють діяльність у сфері органічного землеробства. Аналіз національного аграрного законодавства засвідчив, що в законодавстві України про державну підтримку сільського господарства не враховано значення та особливості органічного сільськогосподарського виробництва. Зроблено висновок про необхідність адаптації законодавства України про державну підтримку органічного сільськогосподарського виробництва до законодавства ЄС та забезпечення гарантій пріоритетного доступу виробників органічної сільськогосподарської продукції до заходів державної підтримки. Ключові слова: державна підтримка сільського господарства, законодавство ЄС, органічне землеробство, органічне сільськогосподарське виробництво, виробники органічної сільськогосподарської продукції, практикуючий фермер, фермерське господарство, особисте селянське господарство
Місце та роль держави і права у науковій спадщині С. Дністрянського
У статті викладені політико-правові погляди вітчизняного юриста кінця XIX поч. ХХ ст. С. Дністрянського, проаналізована наукова спадщина вченого, досліджено історичні джерела; встановлено стан наукового дослідження теми, визначено сутність понять держава і право, конституція; проаналізовані основні права та свободи людини, проблема взаємин людини і влади в демократичному суспільстві; досліджений конституційно-правовий статус національних меншин в правовій державі. Ключові слова: держава, право, конституція, нація, народ, права та свободи, національні меншини
Збереження біорізноманіття та відновлення природних екосистем на території Херсонської області: правові проблеми і шляхи їх вирішення
У статті розглянуто цінність біорізноманіття, пріоритетні напрями збереження біорізноманіття, захист та охорона екосистем, відновлення природної екосистеми, державна підтримка. Проаналізовано нормативно-правове забезпечення збереження біорізноманіття в Україні. Біорізноманіття належить до найголовніших надбань кожної держави, адже живі організми виконують життєво важливі функції і є індикаторами всіх змін довкілля. Тому зміни біорізноманіття відносяться до найнебезпечніших змін і мають незворотній характер. Втрата біологічного різноманіття є однією з глобальних екологічних проблем. Збереження біорізноманіття є складною та комплексною програмою. Їх успішне вирішення в повній мірі залежить від багатьох наукових, правових, екологічних, організаційних, фінансових, етичних, виховних заходів тощо, ці завдання входять до складу глобальної концепції стратегії і тактики виживання людства. Ключові слова: екосистема, збереження та відновлення природних ресурсів, використання екоресурсів, державна підтримка
Галузеві нормативні акти з охорони праці у сільському господарстві: новели правового забезпечення
У статті проведено аналіз змін, які відбулись у правовому забезпеченні охорони праці у сільському господарстві на рівні галузевих нормативних актів. Зроблено висновок, що оптимізація галузевого законодавства з охорони праці, результатом якої стало прийняття нових Правил охорони праці в сільськогосподарському виробництві та об’єднання в цьому документі вимог безпеки для всіх виробничих процесів та робіт, що виконуються при виробництві сільськогосподарської продукції, було потрібним кроком для удосконалення правового забезпечення цієї сфери. Виявлено основні недоліки згаданого галузевого нормативного акту з охорони праці: відсутність вказівок на базові документи, що регламентують працеохоронні заходи та засоби; фактична відсутність оновлених положень в частині врахування сучасних вимог до існуючих технологій, машин, устаткування сільськогосподарського виробництва; відсутність спеціальних вимог безпеки для підгалузей козівництва, вівчарства, звірівництва. Запропоновано в якості пріоритетного напряму роботи для підвищення ефективності організації охорони праці на сільськогосподарських підприємствах та спрощення процесу розробки відповідних локальних нормативних актів безпосередньо для суб’єктів господарювання, оновлення примірних інструкцій з охорони праці для працівників, зайнятих на роботах в рослинництві, та розробка примірних інструкцій з охорони праці за видами робіт чи за професіями для працюючих у тваринництві. Ключові слова: охорона праці, сільське господарство, правове забезпечення, галузеві нормативні акти з охорони праці, рослинництво, тваринництво
Законодавство Європейського Союзу про комунальні відходи та його відображення в Угоді про асоціацію між Україною та ЄС
Підписавши Угоду про асоціацію з Європейським Союзом 27 червня 2014 р. Україна продовжила процес адаптації вітчизняного законодавства у сфері поводження з відходами до європейських стандартів. Згідно з додатком XXX до глави 6 Угоди про асоціацію, Україна повинна виконувати наступні три директиви: Директива 2008/98 / ЄС Європейського парламенту та Ради від 19 листопада 2008 року про відходи та скасування деяких директив; Директива Ради 1999 / 31EC від 26 квітня 1999 року про захоронення відходів та Директива 2006/21 / ЄС Європейського парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про управління відходами видобувних підприємств. Переваги для України після підписання Угоди про асоціацію є безумовними, але важливішим є виконання її положень. Беручи участь у спільному українсько-чеському науково-дослідному проекті «Екологічна Політика ЄС у сфері поводження з твердими побутовими відходами та її імплементація в Україні та Чехії», ми дослідили законодавство ЄС у сфері поводження з відходами, його принципи та стандарти. Досліджено стан адаптації українського законодавства до вимог Європейського Союзу у сфері поводження з відходами. Виявлено деякі прогалини в українському законодавстві. Ключові слова: політика ЄС у сфері поводження з відходами, право ЄС, поводження з відходами, комунальні відходи, адаптація законодавства до законодавства ЄС
Тенденції реформування системи судоустрою України з часів незалежності і до сьогодення
У статті досліджується питання тенденцій реформування системи судоустрою України, а саме від початку незалежності і до сьогодення. Аналізується зміст «Концепції судово-правової реформи в Україні» 1992 р. та її вплив на судоустрій до часів прийняття Конституції України 1996 р. Також акцентується увага на ролі та значенні «Малої судову реформу» для української системи судоустрою. Досліджуються основні нормативно-правові акти, котрі сформували «Малу судову реформу». Звертається увага на ключові моменти, які сформували єдину тенденцію до «Великої судову реформу в Україні». Крім того здійснюється аналіз причин реформування та змін у системі судоустрою в Україні. Ключові слова: Концепція судово-правової реформи в Україні, реформа судоустрою, «Мала судова реформа», «Велика судова реформа», судоустрій
Переваги та недоліки скасування Конституційним Судом України статті про кримінальну відповідальність за незаконне збагачення (ст. 368-2 КК України)
У статті аналізується питання незаконного збагачення, що стало наслідком обговорення серед усіх кіл громадськості. Здійснюється дослідження передумов необхідності внесення змін до КК України, щодо існування статті про незаконне збагачення, що є вимогою Європейської спільноти та дій України щодо виходу на Європейський простір. Акцентується увага на понятті «корупції», як одного із ключових компонентів незаконного збагачення, що передбачене ст. 368 КК України. Здійснюється аналіз норм Рішення Конституційного Суду України від 26 лютого 2019 р. у Справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України. Робиться акцент на основних ключових моментах доцільності скасування статті про незаконне збагачення. Досліджується Окрема думка судді Конституційного Суду України Сліденка І.Д. стосовно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України та Розбіжна думка судді Конституційного Суду України Головатого С. стосовно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України. Виокремлюються основні аргументи, щодо недоцільності скасування статті про незаконне збагачення у КК України. Досліджуються основні переваги та недоліки скасування Конституційним Судом України статті про кримінальну відповідальність за незаконне збагачення (ст. 368-2 КК України), що викладаються у конструктивних висновках. Ключові слова: корупція, незаконне збагачення, презумпція невинуватості, Конституційний Суд України
Кримінальне право та кримінальний процес
Використання і збереження водних ресурсів в Україні: сучасний стан імплементації норм права Європейського Союзу
У статті аналізується сучасний стан впровадження дієвих механізмів правового забезпечення раціонального використання і збереження водних ресурсів в Україні з урахуванням вимог, встановлених міжнародними та європейськими стандартами. Задля досягнення окресленої мети досліджено правовий досвід ЄС в екологічній сфері. Встановлено, що основи двостороннього співробітництва між Україною та ЄС у сфері навколишнього природного середовища визначені насамперед Угодою про асоціацію 2014 р. З метою практичного виконання завдань з адаптації законодавства України до законодавства ЄС, в Україні була прийнята ціла низка нормативно-правових актів, спрямованих на організаційно-правове забезпечення цього процесу. Визначено, що серед глобальних екологічних проблем сучасності одними з найбільш актуальних є проблеми у сфері використання і збереження водних ресурсів, від невідкладного вирішення яких залежить подальше життя та здоров’я людини. Згідно із сектором «Якість води та управління водними ресурсами, включаючи морське середовище» Національної стратегії наближення (апроксимації) законодавства України до права ЄС у сфері охорони довкілля, наша держава має адаптувати національне законодавство насамперед відповідно до Директиви 2000/60/ЄС про встановлення рамок діяльності Співтовариства у сфері водної політики – Водної Рамкової Директиви. За результатами дослідження встановлено, що Україна активно залучена у процес імплементації водного законодавства ЄС. Водне законодавство нашої держави є достатньо розгалуженим і розвинутим. Ключові слова: водні ресурси, використання і збереження водних ресурсів, право ЄС, водне законодавство України, імплементація, адаптація
Гарантії та юридична відповідальність як головні структурні елементи правового статусу присяжних в Україні
У статті розглядаються актуальні питання забезпечення присяжних встановленими чинним законодавством гарантіями прав щодо їх незалежності та недоторканності при здійсненні судочинства, відповідальності, а також проблемним аспектам і впливу на результати діяльності умов їх роботи й оплати за її здійснення. Ключові слова: суд присяжних, судове рішення, гарантії прав присяжних, незалежність присяжних, недоторканність присяжних, відповідальність присяжних, оплата праці присяжних
Правове регулювання послуг у сфері сільського зеленого туризму (на прикладі особистих селянських господарств)
У статті проведено науково-теоретичний аналіз законодавства, яким регулюється порядок надання послуг у сфері сільського зеленого туризму особами, які ведутьособисте селянське господарство. Окрема увага приділяється аналізу правового регулювання послуг з тимчасового розміщення (проживання) та харчування туристів. Зазначається, що з метою сприяння розвитку сільського зеленого туризму та залучення до здійснення такої діяльності власників особистих селянських господарств, на законодавчому рівні мають бути встановлені чіткі критерії для розмежування підприємницької і непідприємницької діяльності в цій сфері. Крім того, необхідно запровадити в органах місцевого самоврядування реєстрацію осіб, які надають послуги сільського зеленого туризму, що дозволить легалізувати вказаний вид діяльності. Звертається увага, що між власниками засобів розміщення та туристами в письмовій формі укладається договір про надання послуг з тимчасового розміщення. Його можна вважати укладеним з моменту отримання підтвердження особи, яка надає послуги з розміщення (виконавця), про прийняття замовлення та вказівки можливого початку надання такого обслуговування з визначеного часу. Для упорядкування та спрощення такої діяльності, доцільно розробити примірну форму договорів про надання послуг у сфері сільського зеленого туризму. Піднімається проблема правового регулювання реєстрації потужностей з виробництва та/або обігу харчових продуктів особами, які здійснюють харчування туристів. Автор доходить висновку, що норми Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» щодо реєстрації таких потужностей не розповсюджується на власників особистих селянських господарств. Ключові слова: сільський зелений туризм, особисте селянське господарство, житловий будинок садибного типу, добровільна категоризація, надання послуг, харчові продукти, оператор ринку, тимчасове розміщення (проживання)
Стан адаптації національного законодавства до норм права Європейського Союзу у сфері поводження з відходами
Стаття присвячена дослідженню проблем адаптації національного законодавства до норм права Європейського Союзу, відсутності якісного правового механізму, що і сповільнює процес імплементації. Екологічний добробут населення залежить від урегульованості поводження з відходами та ролі державних установ по контролю за цією діяльністю. Особлива увага приділена головній цілі – перейняття досвіду країн Європейського Союзу в умовах екологічної кризи, шляхом створення якісного правового механізму і досягнення основного результату – збагачення національного законодавства положеннями європейських норм прав і обов’язків у сфері поводження з відходами. Директиви Європейського Союзу є модельними для реконструкції національних норм права, і тому адаптацію потрібно робити з урахуванням особливостей правової системи нашої країни, але впроваджувати відповідно до принципів та підходів Європейського Союзу. Ключові слова: відходи, імплементація, сміттєзвалища, полігон, законодавство Європейського Союзу
Окремі аспекти міжнародно-правового регулювання аграрно-трудових відносин
У статті на основі існуючих підходів до розуміння категорії «міжнародно-правове регулювання праці» та позицій науковці щодо суті й змісту аграрних трудових відносин запропоновано авторське визначення поняття «міжнародно-правове регулювання аграрно-трудових відносин» як «регламентування за допомогою міжнародних угод (договорів) та інших міжнародно-правових засобів відносин із застосування та реалізації праці в сільськогосподарських підприємствах, охорони законних прав і інтересів працюючих в цій галузі». Зроблено висновок, що загальні засади міжнародно-правового регулювання аграрно-трудових відносин визначені в основоположних актах ООН – Загальній декларації прав людини та Міжнародному пакті про економічні, соціальні та культурні права. Основну роль у встановленні міжнародних стандартів регулювання аграрно-трудових відносин відіграють акти МОП у формі конвенцій та рекомендацій, які відображають специфіку сільськогосподарської галузі та стосуються відносин: із організації праці, представництва та захисту прав та інтересів працюючих у сільському господарстві, охорони праці, контролю за додержанням законодавства про працю у сільському господарстві та ін. У результаті вивчення змісту Угоди про асоціацію на предмет зобов’язань України із врахування в національному законодавстві європейських стандартів із врегулювання відносин із застосування праці у сільському господарстві було встановлено відсутність у ній нормативних актів, присвячених виключно таким відносинам. Однак низка директив ЄС, які мають бути імплементовані в українське законодавство, поширюючи свою дію на всі галузі економічної діяльності, встановлюють вимоги й до ряду важливих аспектів врегулювання аграрно-трудових відносин (щодо праці сезонних та тимчасових працівників; безпеки праці; підвищення рівня захищеності працюючих у сільському господарстві від впливу шкідливих та небезпечних виробничих чинників (фізичних, хімічних, біологічних). Ключові слова: сільське господарство, міжнародно-правове регулювання, конвенція, Міжнародна організація праці, аграрні трудові правовідносини
Стан розвитку публічно-сервісної держави в країнах ЄС у розрізі адміністративної реформи в Україні та Угоди про асоціацію між Україною та ЄС
У статті досліджується стан розвитку публічно-сервісної держави в країнах Європейського союзу в розрізі адміністративної реформи в Україні та можливості впровадження аналогічних інститутів в подальшому. У статті досліджено моделі які Україна бере за зразок при впровадженні публічно-сервісних послуг. Головною метою при введенні цих моделей є побудова держави, що визнає людину, дотримання та реалізацію її прав за найвищу цінність – публічно-сервісної держави. Досліджено можливість впровадження доктрини публічного менеджменту та інституту омбудсмена з в сфері публічних послуг в Україні в рамках адміністративної реформи. Виявлено, що в процесі адміністративної реформи в Україні введено ряд нових для нашої держави інститутів покликаних створити публічну адміністративну послугу. Серед головних досягнень можна визначити створення ЦНАПів, впровадження концепції так званих посередників, надання електронних послуг, які повинні діяти за концепцією one-stop-shop, та перші кроки з делегування певних видів адміністративних послуг недержавним організаціям. Ключові слова: публічно-сервісна держава, адміністративна послуга, суб’єкт надання публічних послуг, адміністративна реформа в Україні, Європейський Союз
Формування понятійного апарату у сфері публічного контролю за стратегічними об'єктами державної власності
Стаття присвячена дослідженню наукових і законодавчих підходів до розуміння публічного контролю, у тому числі за використанням об’єктів стратегічного значення. Увага зосереджена на необхідності відображення реального розуміння публічного контролю за стратегічними об’єктами і формування понятійного апарату у цій сфері. У статті встановлено, що однозначного розуміння у наукових поглядах поняття «публічного контролю» не досягнуто, а тому є потреба у закріпленні його у нормативно-правових актах. Неоднозначність сприйняття поняття «публічного контролю», пов'язано з відсутністю урегульованості на законодавчому рівні і як результат недотримання його на практиці. Ключові слова: публічний контроль, об’єкти стратегічного значення, поняття, інфраструктура
Правові проблеми цифровізації даних екологічного обліку
У статті піднято питання про потребу введення в юридичний обіг терміну «екологічний облік», який в економічних науках існує з 70-х років ХХ століття, а в еколого-правовій науці – під назвою «державний облік в галузі навколишнього природного середовища». Що стосується вітчизняного законодавства, то в ньому відсутня об’єднуюча для багатьох видів кадастрів, реєстрів, регістрів, звітів та ін. відомостей екологічного характеру назва. Встановлено, що в системі вітчизняного законодавства правовому регулюванню, в рамках окресленої тематики, підлягають кадастри природних ресурсів, облік шкідливих для навколишнього природного середовища об’єктів, облік шкідливих для навколишнього природного середовища речовин, а також фактори шкідливого впливу на навколишнє природне середовище (хімічні, фізичні, біологічні). Нажаль, багато з таких облікових даних є закритими, неповними або взагалі відсутні. В той-же час, на міжнародному та європейському рівні ці процеси стрімко розвиваються і сьогодні вже відзначається потреба у розширенні таких даних, шляхом включення у відповідні облікові ресурси інформації і про видані дозволи на використання природних ресурсів, сплату екологічних платежів, штрафів, виготовлення екологічно безпечної продукції і т. ін. На підставі цього висувається пропозиція про потребу систематизації вітчизняного законодавства про екологічний облік, шляхом розробки і прийняття спеціального нормативно-правового акту, який би відповідав міжнародним та європейським вимогам у цій сфері. Виноситься також пропозиція щодо потреби у трансформації положень статей 23 та 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шляхом їх об’єднання та розширення змісту, включенням усіх видів екологічного обліку. З’ясовано, що Україна вже розпочала процеси адаптації законодавства з цього питання, зокрема, шляхом встановлення вимог цифровізації усіх екологічних даних, тобто створення єдиної екологічної електронної платформи, яка сьогодні знаходиться лише на початку свого формування. Ключові слова: екологічний облік, кадастри, реєстри, регістри, цифровізація, систематизація законодавства
Авторське право (c) 2021 Науково-практичний журнал «Право. Людина. Довкілля»
Селекційне досягнення в тваринництві як об’єкт права інтелектуальної власності та міжнародний досвід його захисту
Права інтелектуальної власності передбачені у Загальній декларацій прав людини. Патент на породу тварин є виключним правом винахідника на своє селекційне досягнення, він є юридичною монополією, що забезпечується державою, а патентний захист унеможливлює комерційне використання без згоди його власника. Виклики сьогодення безпосередньо стосуються забезпечення продовольчої безпеки. Практичне застосування селекційних досягнень у тваринництві, зокрема, полягає у генетичному покращенні тварин з «економічного боку», що прямо впливає на рівень інвестицій та винагород для селекціонерів, а від так і зростає потреба у ефективному правовому захисті прав інтелектуальної власності. У статті на основі аналізу нормативно-правових актів, що регулюють порядок отримання правової охорони селекційного досягнення у тваринництві, досліджуються проблемні позиції та пропонуються способи усунення колізій у правовому регулюванні цих питань, досліджується міжнародний досвід щодо оформлення правоохоронних документів для селекціонерів та можливості захисту своїх прав. Методами нашого дослідження було обрано з урахуванням мети та завдань дослідження. У ході дослідження використовувались філософські, загальнонаукові та спеціально-юридичні методи наукового пізнання. Ключові слова: об’єкт права інтелектуальної власності, селекційне досягнення, селекційне досягнення у тваринництві, захист права інтелектуальної власності
Проєкт Кримінального кодексу України: новели
У статті проаналізовано запропонований до обговорення новий Кримінальний кодекс України. Зосереджено увагу на напрямках реформування системи кримінальної юстиції. З’ясовано, що запропонований до розгляду ККУ спрямований на захист інтересів потерпілих, передбачено, що він має бути зручним у користуванні. У проекті зафіксовано, що новий Кримінальний кодекс та його застосування мають відповідати рішенням Європейського суду з прав людини щодо України. Встановлено, що в проекті ККУ передбачена відповідальність для посадовців за невиконання рішень ЄСПЛ. У результаті аналізу перспективного законодавства з питань кримінальної відповідальності зроблено висновок про обрання правильного вектору реалізації основної ідеї нового КК – забезпечення справедливості у сфері кримінальної юстиції на нових засадах, класифікації правопорушень виходячи з виду заподіяної шкоди та встановлення типових санкцій, визначення співвідношення між тяжкістю кримінальних правопорушень за об’єктивним критерієм, уніфікація обставин, які підвищують або знижують ступінь тяжкості, ліквідація прогалин. Ключові слова: проєкт Кримінального кодексу України, розрахункова одиниця, психоактивна речовина, ступінь тяжкості, формула кваліфікації, реституція
Правове регулювання інформаційного забезпечення про грунти
Розглянуто питання правового регулювання інформаційного забезпечення про ґрунти. Надається характеристика великомасштабним дослідженням ґрунтів в Україні, які були проведені впродовж 1957–1961 рр. Встановлено причини не відповідності наявної інформації щодо структури і стану ґрунтового покриву. Обґрунтовано, що дані оцінки впливу на довкілля екологічного моніторингу, обстеження ґрунтів, кадастрової документації, інших можуть бути джерелами екологічної інформації. На основі проведеного правового аналізу зроблено висновок, що в проекті закону України «Про збереження ґрунтів та охорону їх родючості» необхідно закріпити, що документована інформація про стан ґрунтів та здійснювані заходи щодо охорони ґрунтів має бути відкритою, загальнодоступною, оскільки є такою, що становить суспільний інтерес, за винятком інформації, яку зачислено до категорії інформації з обмеженим доступом. Ключові слова: земля, ґрунт, ґрунтовий покрив, землекористування, охорона ґрунтів, інформація про ґрунти, обстеження ґрунтів, моніторинг, кадастрова документація
Міжнародно-правові гарантії реалізації права людини і громадянина на екологічну інформацію
У статті піднімається актуальне питання закріплення у міжнародних правових документах гарантій реалізації права на доступ до інформації про стан довкілля. Проаналізовано стан імплементації таких міжнародних норм у національне законодавство. Здійснено дослідження окремих правових гарантій реалізації права на отримання екологічної інформації. Наведено приклади захисту порушеного права на доступ до екологічної інформації. Для реалізації права на інформацію важливим є не лише наявність закріплених у законодавстві норм, а й система гарантій і можливостей їх реалізації, яка має забезпечуватися органами публічної влади. Міжнародно-правові документи встановлюють лише загальні підходи до захисту прав, а їх подальший розвиток і закріплення безперечно покладається на національні органи. Аналіз чинного національного законодавства дає змогу констатувати, що в цілому міжнародно-правові норми знайшли своє відображення у національних нормативно-правових актах. Однак, з плином часу змінюються підходи до розуміння екологічної інформації, розширення її переліку, суб’єктів, які мають право її отримати, тому робота на даному напрямку має продовжуватися задля ширшої можливості реалізації права доступу до такої інформації. Ключові слова: екологічне право, право на доступ до екологічної інформації, гарантії права на доступ до екологічної інформації, міжнародно-правові гарантії права на доступ до екологічної інформації
Питання обґрунтованості застосування принципу самовизначення народів сепаратистськими утвореннями в Україні
У статті наданий аналіз можливості посилання сепаратистськими утвореннями в Україні на принцип самовизначення народів, як обґрунтування своєї діяльності. Розглянуті мінімально необхідні критерії правових підстав для самовизначення, серед яких: наявність ефективного зв’язку суб’єкта самовизначення із певною територією; наявність самого суб’єкту тобто народу (етносу), який претендує на самовизначення; і визнання міжнародним співтовариством такого потенційного суб’єкта носієм права на самовизначення. Щодо зв’язку з територією в доктрині міжнародного права і практиці за будь-яким етносом визнається право на культурно-національне самовизначення на певній території. Це право обмежується загальними інтересами всього народу держави, який полягає в безумовному збереженні недоторканності й цілісності її території. Щодо наявності самого суб’єкта самовизначення, то народом визнається історична спільність людей, яка склалася на певній території та володіє стабільними особливостями мови, культури і психічного складу (ментальність), а також усвідомленням своєї єдності і відмінності від інших через свідому самоназву. Водночас діаспори та мігранти мають підпорядковуватися законам країни проживання на праві громадянства чи праві постійного проживання. Щодо визнання суб’єкта самовизначення міжнародним співтовариством, то ними визнаються ті, що перебувають під колоніальним пануванням, окупацією іноземною державою чи щодо яких проводиться політика расизму. Отже, міжнародне право не захищає сепаратистські рухи, метою яких є сецесія, якщо вони не відповідають цим ознакам. Це означає, що сепаратистські утворення в Україні не мають права на сецесію, а за методами діяльності є терористичними організаціями. Ключові слова: народ, міжнародне визнання, право на самовизначення, сецесія, територія
Кліматичні ресурси як об’єкти природоресурсних правовідносин
Стаття присвячена дослідженню наукових підходів до характеристики об’єктів природоресурсних правовідносин. Розкрито теоретичні положення представників юридичної науки щодо визначення поняття природних ресурсів як об’єктів природоресурсних правовідносин, виокремлення їх юридичних ознак. Проаналізовано наукові підходи до правової природи кліматичних ресурсів та їх місця у сучасній системі природоресурсних правовідносин. Природоресурсні відносини складаються з приводу використання та відтворення природних ресурсів або їх властивостей (наприклад, потенційна енергія вод, яка перетворюється на електричну енергію, поверхня води для потреб водного транспорту, властивості атмосферного повітря вміщувати та розчиняти (зменшувати концентрацію) забруднюючі речовини, властивість надр містити в собі підземні сховища газу тощо). Кліматичними ресурсами називають невичерпні природні ресурси, що включають в себе сонячну енергію, вологу, енергію вітру тощо і визначаються особливостями клімату. Використання визначених властивостей кліматичних ресурсів в якості, насамперед, альтернативних джерел енергії є вкрай актуальним. Кліматичні ресурси на більшій частині території України сприятливі для розвитку альтернативної енергетики. Однак, сучасний стан правового регулювання діяльності, спрямованої на забезпечення раціонального й ефективного використання саме кліматичних ресурсів, потребує удосконалення. Ключові слова: природоресурсне право, природоресурсні правовідносини, природні ресурси, кліматичні ресурси, клімат